# data[].attributes.body
יום המים: ביום המים נהוג לעשות מלחמת מים עם חברים, משפחה ועוד.... את יום המים חוגגים בחג השבועות הוא נקבע יום המים על ידיי האום.

# data[].attributes.headline
הדריום הביכורים:

# data[].attributes.body
הדר
יום הביכורים: ביכורים הם הפירות הראשונים של השנה מ שבעת המינים שהתברכה בהם ארץ ישראל. מצווה מהתורה להביא את הביכורים לבית המקדש ולהעניקם במתנה לכהנים. על פי המסורת היהודית, היו מעלים את הביכורים אל הכהנים בירושלים מחג הקציר עד חג האסיף.

# data[].attributes.body
יום המים :
יום המים עוסק במים, הוא מצוין מדי שנה ב- 22 במרץ . היום נקבע  על פי ההחלטה של האו״ם. יום המים עוסק בעיקרו בחשיבות שבחיסכון במים, במסגרת שופכים מים איש על איש , האדם ששפכו עליי מים בשבועות יינזק בכל שנה.

# data[].attributes.body
יום הביכורים - בחג השבועות מקריבים את 'שתי הלחם' שהיו עשויים מחיטים של השנה החדשה. ונקראו ביכורים, מפני שהיו המנחה הראשונה שהביאו מהתבואה של השנה החדשה.

# data[].attributes.body
יום המים חל בחג השבועות. המנהג הגיע מיהודי צפון אפריקה שם היו נוהגים לשפוך מים אחד על השני. האמונה אומרת כי אדם ששפכו עליו מים בשבועות לא יינזק בכל השנה.

מקורות המנהג: בשבועות היו נוהגים לקרוא כל הלילה בתורה כך שבבוקר היו עייפים אז היו שופכים מים אחד על השני כדי להתרענן ולהיות עירניים.
בנוסף, התורה נמשלה למים ומים הם מקור החיים והתורה היא חיינו

# data[].attributes.headline
יום הביכורים

# data[].attributes.body
יום הביכורים: בחג זה היו מביאים בזמן המקדש את קרבן מנחת הביכורים, המכונה גם שתי לחם, מהחיטה שמבכירה בתקופה זו של השנה. שם זה מוזכר בפרשת פנחס : "וּבְיוֹם הַבִּכּוּרִים, בְּהַקְרִיבְכֶם מִנְחָה חֲדָשָׁה לַה', בְּשָׁבֻעֹתֵיכֶם: מִקְרָא קֹדֶשׁ יִהְיֶה לָכֶם, כָּל מְלֶאכֶת עֲבֹדָה - לֹא תַעֲשׂוּ."
רותם ראובן

# data[].attributes.body
חג השבועות (המכונה במקרא גם חג הקציר או יום הביכורים) הוא חג ביהדות, השני מבין שלוש הרגלים. החג חל יום לאחר סיום ספירת העומר בת שבעת השבועות, ובלוח העברי הקבוע חל תמיד בו' בסיוון. החג חל יום אחד בארץ ישראל ויומיים בחוץ לארץ.
בזמן שבית המקדש היה קיים, הוקרב בחג השבועות קורבן לחם מיוחד מביכורי החיטה, שנקרא "שתי הלחם". יום זה סימן את תחילת עונת הביכורים שנמשכה עד סוכות, ובה הובאו ראשית פירות הארץ אל בית המקדש.

# data[].attributes.body
יום הביקורים: בחג זה היו מביאים בזמן המקדש את קרבן מנחת הביכורים, המכונה גם שתי לחם, מהחיטה שמבכירה בתקופה זו של השנה. שם זה מוזכר בפרשת פנחס (ספר במדבר): "וּבְיוֹם הַבִּכּוּרִים, בְּהַקְרִיבְכֶם מִנְחָה חֲדָשָׁה לַה', בְּשָׁבֻעֹתֵיכֶם: מִקְרָא קֹדֶשׁ יִהְיֶה לָכֶם, כָּל מְלֶאכֶת עֲבֹדָה - לֹא תַעֲשׂוּ."

# data[].attributes.headline
שם: נעם שולמן

# data[].attributes.body
שם: נעם שולמן
לר"א טירנא כתב: "בשבועות אוכלין חלב, וזכר רמז לטעמי תורה שנאמר: 'מנחה חדשה לה' בשבועותיכם' ראשי תיבות 'חלב'". בהמשך מובא: "וצריך לאכול גם בשר, כי אין שמחה בלא בשר".

# data[].attributes.body
יום המים הבינלאומי מצוין מדי שנה ב-22 במרץ ועוסק, כמתבקש משמו, במים. היום נקבע על פי החלטה של האו"ם מ־1992, בכנס בריו דה ז'ניירו. אונסק"ו, שיזמה את היום, מזמינה את המדינות החברות באו"ם לציין את היום כפי שמתאים לכל מדינה.

# data[].attributes.headline
שם: אורי ודניאל ק.

# data[].attributes.subject
שם: אורי ודניאל ק.

# data[].attributes.body
כשעם ישראל קיבל את התורה בהר סיני, היא כללה הנחיות מיוחדות כיצד לשחוט ולהכשיר את הבשר לאכילה. עד אז, לא נהגו בני ישראל על פי הלכות אלה, ולכן, כל הבשר שלהם – יחד עם סירי הבישול – הפך מרגע קבלת התורה ללא-כשר. האפשרות היחידה שנותרה להם הייתה לאכול מאכלי חלב, שאינם דורשים הכשרה מיוחדת.

# data[].attributes.body
ישראל קיבל תורה, הם קיבלו את כל הדינים וההלכות של שחיטה ואכילה. אחרי קבלת תורה הם לא היו יכולים להשתמש בכלים כדי לבשל בחג השבועות - מעתה היה עליהם להכשיר את כל הכלים. לכן הם אכלו מאכלי חלב כי הכנתם קלה ולא מחייבת שימוש בכלים שהתבררו כלא כשרים.

"בשיר השירים נאמר 'חלב ודבש תחת לשונך' כרמז לתורה. החלב מסמל את החסד ואת הרחמים, וכך גם התורה - דרכיה דרכי נועם וכל נתיבותיה שלום. כנגדו, הבשר לא שווה לכל נפש, אדם חולה או ילד קטן לא יכולים לאכול בשר. הבשר מסמל את התאווה, והחלב מסמל את ההפך

# data[].attributes.headline
שם: שליו רובין ל

# data[].attributes.body
שם: שליו רובין
לאכילת מאכלי חלב בחג השבועות מוזכר כבר בספרי הראשונים. בספר "כל בו", אותו חיבר אחד מן הראשונים, נכתב: "נהגו לאכול דבש וחלב בחג שבועות מפני התורה שנמשלה לדבש וחלב כמו שכתוב (שיר השירים ד' יא') 'דבש וחלב תחת לשונך'".