# data[].attributes.headline
КОРИСНІ ПОСИЛАННЯ

# data[].attributes.subject
КОРИСНІ ПОСИЛАННЯ

# data[].attributes.body
Шпаргалка для батьків: як навчати покоління Z

# data[].attributes.attachment_link.provider_name
Українська правда _Життя

# data[].attributes.attachment_link.readable_text
Покоління Z ("зети", пост-міленіали) - народжені після 1995 року.

Найстаршому з них зараз - 23 роки, а більшість з них жодної секунди не жили у ХХ столітті.

Вони занурені у цифровий світ і дуже самостійні у висновках.

Пост-міленіали завжди впевнені та мають гостре критичне мислення.

Діти-Z цінують свободу та особистий інтелектуальний простір.

Не біжать за порадою до батьків, тому що все необхідне "загуглять" або ж запитають у Siri.

До нового покоління потрібне особливе ставлення, яке не злякає, а зацікавить у навчанні.

Для успішного навчання та розвитку "зетів" батькам та викладачам слід пам'ятати, що вони мають справу не з консервативними представниками суспільства, а з прогресивною молоддю, котра миттєво вбирає інформацію і здатна здивувати своєю креативністю та продуктивністю.

Сприйняття інформації

Діти цього покоління не знають часів без інтернету та сучасних технологій.

Вони віддають перевагу streaming-контенту, притаманному для Youtube: короткому за метром та з чіткою ідеєю.

Вони майже не дивляться довгі телевізійні шоу та нудні фільми, а відтак на них не впливає реклама та політична пропаганда.

Порівняно з іншими поколіннями, у дітей Z більш розвинена частина мозку, яка відповідає за візуальне сприйняття інформації.

Це легко пояснюється тим, що "зети" народжується зі смартфоном у правій руці і лептопом у лівій.

Саме тому пост-міленіали продуктивніше реагують на візуальну подачу матеріалу (таблиці, інфографіка), аніж на інші канали надходження інформації (кінестетичний, слуховий).

Приклад для наслідування

Покоління Z не визнає нав'язаних суспільством авторитетів та не йде сліпо за "лідерами думки".

Для "зета" важливо особисто оцінювати вагу та престиж людини, яка претендує на доступ до його мозку та пам'яті.

Тому діти будуть несамовито захищати свій розумовий простір від несанкціонованого втручання нудного розумника.

Байдуже, що він має вчений ступінь і роки досвіду.
У присутності Z-покоління всі соціальні статуси анулюються.
Найбільшими авторитетами для цього покоління є 13-річні Instagram- та YouTube-блогери, а ще незалежні 20-річні репери, що мають мільйони переглядів та сотні тисяч підписників.

Природньо, що кожен із Z мріє повторити успіх своїх кумирів.

Це бажання можна використати у якості мотивації для занять музикою чи іншим мистецтвом.

Підтримайте дитину в бажанні ділитись успіхами у соцмережах - для сучасних дітей фідбек важливий більше, ніж сам процес.

Z-діти тримають потрібну інформацію на кінчиках пальців, все необхідне знайдуть за лічені секунди.

Саме тому складно утримати їхню увагу тривалий час, особливо якщо це 45-хвилинний урок чи півторагодинна лекція.

Це покоління краще опановує матеріал на практиці, аніж під час пасивного слухання.

Психологи радять розбити заняття на блоки, де чергуватимуться сети з поясненнями та практичні частини, де діти досягатимуть поставленої мети.

Увесь теоретичний курс навчання бажано перенести у цифровий варіант: книжки та конспекти - у хмарних сховищах.

Важливо практикувати лекції у форматі онлайн-вебінарів.

Не забувайте: ці діти знають вартість своєму часу та увазі.

Це покоління цінує досягнення результату тут і зараз.

Вони дуже залежні від успіху.

Тож краще розділити виконання одного великого завдання на декілька етапів у формі своєрідного інтелектуального квесту.

Вирішивши просту проблему, дитина переходить до виконання наступної, складнішої.

Відчуття маленької перемоги на кожному етапі мотивує все більше мотивує дитину.

Ви здивуєтесь, наскільки далеко може їх завести жага до успіху. Нехай лише у навчальному форматі.

Підсумуємо: для виховання та розвитку покоління Z відкиньте всі умовності схематичного і застарілого виховання.

Зверніться до прогресивних ідей та методик.

Не варто надто довго спілкуватися з ними як з дітьми, адже вони дорослішають значно швидше, аніж інші покоління.

Тримайтеся з ними на рівних, стежте за трендами, будьте на одній хвилі та пропонуйте нові цікаві завдання.

Для зетів важливо відчувати, що їхні зусилля не даремні, а отримані знання та набуті навички принесуть швидкий результат.
Вікторія Жукова, менеджер онлайн-платформи для пошуку репетиторів .

# data[].attributes.attachment_link.title
Шпаргалка для батьків: як навчати покоління Z

# data[].attributes.attachment_link.description
Покоління Z ("зети", пост-міленіали) - народжені після 1995 року. Найстаршому з них зараз - 23 роки, а більшість з них жодної секунди не жили у ХХ столітті. Вони занурені у цифровий світ і дуже самостійні у висновках. Пост-міленіали завжди впевнені та мають гостре критичне мислення. Діти-Z цінують свободу та особистий інтелектуальний простір.

# data[].attributes.headline
КОРИСНІ ПОСИЛАННЯ

# data[].attributes.subject
КОРИСНІ ПОСИЛАННЯ

# data[].attributes.body
ХТО ТАКІ ПОКОЛІННЯ Z І ЧОГО ВОНИ БАЖАЮТЬ?

# data[].attributes.attachment_link.title
Хто такі покоління Z?

# data[].attributes.attachment_link.description
Корінне населення країни під назвою "Сучасний Інтернет": ютубери й інстаґрамери. Живуть у світі мемів, фільтрів, LULZів (варіант LOL), ґостінгу (розривання усіх зв'язків у мережі, соціальних медіа тощо), Sh**-posting (постійного публікування несмішних мемів, відео або інших картинок, зовсім недоречних), #JOMO (отримання насолоди від реального життя), #FOMO (страху пропустити щось важливе).

# data[].attributes.headline
КОРИСНІ ПОСИЛАННЯ 

# data[].attributes.subject
КОРИСНІ ПОСИЛАННЯ 

# data[].attributes.body
Як вчителям порозумітися з «цифровим» поколінням дітей

# data[].attributes.attachment_link.readable_text
Автор тексту: Аліна Мірошникова

Нові технології змушують людський мозок еволюціонувати в небаченому досі темпі. Діти, які ніколи не жили у світі без інтернету, вже "заточені" під віртуальну реальність. До школи зараз приходять абсолютно нові за типом мислення учні. Якщо орієнтуватися на теорію поколінь, нині за партами сидить покоління Z - "цифрові" діти.

Як вчителям і батькам з інших поколінь уникнути конфліктів з ними? Розбираємося разом із кризовим психологом, трансформаційним тренером, супервізором Оленою Любченко.

Теорії поколінь Вільяма Штрауса і Ніла Хоува вже 26 років. На думку авторів, цінності поколінь змінюються циклічно. Тож їхні головні риси можна не тільки виявити, спираючись на результати досліджень, а й спрогнозувати. Можна передбачити також конфлікт поколінь - саме те, що нині відбувається між учнями та вчителями, яким за 40. Головні цінності таких дорослих (покоління Х) - повага до індивідуалізму, відповідальність, книжкове мислення. У той час як сучасні діти (покоління Z) - майже повна протилежність: інфантильні, орієнтовані на думку однолітків, з кліповим мисленням.

Молоді вчителі (покоління Y) ближчі до школярів. Але вони схильні вносити елементи змагання, налаштовані на дітей-переможців, оригіналів. А багатьом "новим" підліткам конкурси і креативний підхід не цікаві.

Ці діти виросли серед новинних стрічок і клацання телевізійним пультом. Вибір - їх головна цінність. Пошук - те, що вони вміють найкраще. Для них завжди існує цікавіший сайт, свіжіша інформація - треба лише знайти. Вони здатні швидко "просівати" великі обсяги інформації, одночасно листуватися з десятком людей і оперативно реагувати на нові повідомлення.

Вони - діти гаджетів. Тому пишуть на папері лише на уроках, решта записів - у смартфонах і планшетах. Майже не читають паперових книг, хоча літери вивчають з пелюшок, щоб знайти мультики в YouTube. Для таких учнів підручники, навіть в електронному вигляді, здаються нудними без лінків і відео.

Подробиці їх особливо не цікавлять. Ігнорують довгі тексти і звертання, особливо усні. Отож задушевні розмови і лекції - не для них. Як наслідок, часто мають слабку пам'ять і проблеми з концентрацією уваги.

У них забагато варіантів у голові. Якщо під час обіду попросити води, "цифрові" не знатимуть, що робити: налити мінералки, з кулера, з чайника чи водопроводу. При цьому не схильні запитувати, щоб уточнити, і глибоко вникати. Тож завдання без покрокового алгоритму такі школярі роблять абияк чи взагалі ігнорують.

Говорити з ними "твітами", тобто коротко і з перервами. А завдання розсилати на гаджети. Будь-яке завдання краще розбивати на десяток дрібних. Розписувати кожен крок і не сподіватися на допитливість. Шаблони не обмежують, а навпаки заспокоюють покоління Z. А креативність вмикається, коли вони знаходять недоліки в шаблонах або шукають нові версії.

У підлітковому віці "цифрові" діти не такі "колючі", як були попередні покоління. Зате і спроб відокремитися, досягти незалежності не роблять. На Заході це перше покоління, яке не йде з дому, щоб будувати життя самостійно. Прогнозують, що діти покоління Z будуть жити з батьками в середньому до 35 років. Але це не послух, а радше практичність: поруч повинен бути той, хто "розрулить" справи в реалі, обслужить у побутовому сенсі.

Побут їх особливо обтяжує. Похід у магазин - важке випробування. Більшість хотіла б працювати не в офісі, а вдома. Вчитися діти теж мріють вдома. Але якби при цьому їм забезпечили ще й простір для "тусовки" з однолітками.

Сучасні підлітки не носяться з життєвими цілями, як молодь 1980-х, і не мріють здивувати оточуючих, як молодь "нульових". Кава з печивом, облаштований під себе віртуальний світ і кілька тисяч "френдів" - ось і все, що їм треба.

Зона зрілості "цифрових" - в інтернеті. Вони можуть брати участь у важливих міжнародних проектах, але одночасно сидіти голодними, доки мама не зготує вечерю.

Треба враховувати, що сучасні діти не знають елементарних побутових речей. Тож робити висновки про зрілість школяра варто за його інтелектуальною працею, а не соціальною пристосованістю. Вчителям необхідно тісно спілкуватися з батьками - вони і "домашку" роблять, і інтереси старшокласників представляють.

Життя для "цифрових" - це пошук. Стосунки вони легко обривають одним повідомленням і одразу переглядають нові кандидатури в соцмережах. Школярі кидають недоробленим домашнє завдання, хоча здатні його виконати. А ті, хто вже встиг почати працювати або стажуватися, шокують кадровиків: вони можуть кинути проект через те, що в офісі незручна міні-кухня. Бо не терплять дискомфорту.

Покоління Z йде від усього, що викликає дискомфорт. Якщо їм цікаво і вони самі цього хочуть - готові гарувати. Як тільки з'являється "треба" - активність знижується.

Багато з них ще підлітками заробляють як фрілансери, оскільки в інтернет-реальності важливі вміння, а не атестати й дипломи. При цьому покоління Z не шукає захмарних зарплат, а той мізер, який їм треба, легко отримають в будь-якому місці.

Подача матеріалу на уроці, цікавість, елемент гри ще ніколи не були настільки важливі. А ще - зручність. У приватних школах вже зрозуміли, що комфортні, стильні та модернізовані класи спонукають сучасних дітей бігти на заняття. Якщо немає матеріальної бази, використовуйте оригінальні роздруківки та нестандартне оформлення кабінету.

Сучасні діти збиваються у віртуальні "зграї". Належність до групи в соцмережах для них надзвичайно важлива. Повідомленням очевидців у Facebook довіряють більше, ніж офіційним новинам. Пости пишуть не для обміну інформацією, а для ритуальної підтримки спілкування. Обмін привітаннями і світські розмови переводять в онлайн.

Довіряють більшості. На будь-яке запитання збирають у соцмережах десятки чи навіть сотні думок, а потім узагальнюють і роблять так само, як усі.

Якщо попереднє покоління шукало однокласників у соцмережах, то нині діти прямо там і заводять друзів. Емпатія, вміння розпізнавати міміку і жести, тобто успішно спілкуватися наживо, у сучасних дітей набагато слабкіші, ніж у їхніх батьків. Їхні почуття - це смайли та статуси. А текст, фото і відео - головні враження.

Своїх знайомих можуть описати одним абзацом, решта - не цікавить. Друзі нагадують їм персонажів комп'ютерної гри із заданими параметрами.

Вчителю варто давати час на уроці для зворотного зв'язку від однолітків, обміну досвідом, групових завдань. Варто завести для класу групу в соцмережі. Але її мають вести діти, а не дорослі. Час від часу розміщувати там щось, що спонукатиме до обговорення навчання. Сучасних дітей треба вчити розуміти власні та чужі почуття, звертати увагу на складність та унікальність особистості.

Влоги, в яких знімають дорогу до школи або поїдання сніданку, - це форма щоденника. Але раніше щоденник був справою приватною, а тепер - публічною. Утім, особистий простір - незрозуміле поняття для цього покоління. Як і субординація.

У школі вони зненацька звертаються на ім'я до вчителів, ставлять нетактовні запитання, телефонують на мобільний пізно ввечері, щоб уточнити завдання. Ті, що вже почали працювати, можуть через дрібниці писати гендиректору, минаючи безпосереднього керівника.

Постійна публічність змушує покоління Z достроково відповідати на запитання: хто ти такий, який ти персонаж? Раніше самоідентифікація була клопотом тих, кому під 30. Але соцмережі зберігають старі записи, навішують ярлики. І якщо дитина раніше мала певні вподобання, зміну смаків доводиться аргументувати.

У навчанні варто спиратися на любов до публічності. Запропонуйте учням зняти відео про виконання досліду. Вони зроблять це охочіше, ніж записуватимуть результати в зошит.

# data[].attributes.attachment_link.title
Як вчителям порозумітися з "цифровим" поколінням дітей

# data[].attributes.attachment_link.description
Автор тексту: Аліна Мірошникова Головні риси сучасних школярів та як їх спрямувати в корисне русло. Нові технології змушують людський мозок еволюціонувати в небаченому досі темпі. Діти, які ніколи не жили у світі без інтернету, вже "заточені" під віртуальну реальність. До школи зараз приходять абсолютно нові за типом мислення учні.

# data[].attributes.headline
Отож, психологи виділяють  як позитивні, так і негативні риси учнів полоління  Z,  на які сучасний вчитель має зважати у своїй роботі.

# data[].attributes.subject
Отож, психологи виділяють  як позитивні, так і негативні риси учнів полоління  Z,  на які сучасний вчитель має зважати у своїй роботі.

# data[].attributes.headline
Хто такі центеніали?

# data[].attributes.subject
Хто такі центеніали?

# data[].attributes.headline
Чим сучасні діти  відрізняються від  дітей попередніх поколінь?

# data[].attributes.subject
Чим сучасні діти  відрізняються від  дітей попередніх поколінь?

# data[].attributes.body
Для того, аби зрозуміти це, варто звернутися до теорії поколінь. Теорію було розроблено у 1991 році. Вона описує цикли поколінь у США, але наразі цю теорію застосовують в усьому світі. На думку авторів, цінності поколінь змінюються циклічно. Тож їхні головні риси можна не тільки виявити, спираючись на результати досліджень, а й спрогнозувати. Можна передбачити також конфлікт поколінь — саме те, що нині відбувається між учнями та вчителями, яким за 40.