# data[].attributes.body
forårspunktet — Det punkt på himlen, hvor solen befinder sig, når den passere himlens ækvator ved forårsjævndøgn den 22 marts. Rektascensionen måles ud fra forårpunktet.

# data[].attributes.body
Emnet 'Stjernehimlen' omhandler hvordan vi fra jorden betragter himlen, og de forskellige metoder og begreber vi bruger for at kategorisere himlen.

Stjernehimlen er ikke konstant, den står heller ikke op i øst og går ned i vest, det er derimod Jorden der foresager dette med sin rotation om sig selv, og om solen.

For at kigge på stjernehimlen bruger vi ofte 'grader' til at beskrive beliggenheden af de forskellige stjerner, dette er smart da Jorden i praksis er en kugle, og hjælper med beskrivelsen.

# data[].attributes.body
Himmelkuglen: s 17-18
Himlens koordinater: s 19-20
Årets gang: s 21
Solen og årstiderne: s 22-25

Kulminationshøjder: s 26

# data[].attributes.body
Stjerneskud er små faste objekter, (typisk småsten, grus, sandkorn o.lign.) som trænger gennem jordens atmosfære.  Aktiviteten er typisk størt efter midnat da den side af jorden vi befinder os på, vender fremad i Jordens bevægelsesretning omkring Solen.

- Meteorsværme ( stammer fra samme retning, den såkaldte radiant.

Små partikler brænder op i toppen af atmosfæren og er ikke synlige. I sjældne tilfælde ankommer også lidt større partikler. De gløder meget voldsomt og kan endda ses helt nede fra Jordens overflade. I sådanne tilfælde vil det glødende luftspor holde sig på nattehimlen i længere tid.
Hvis partiklerne er endnu større, vil de ofte nå helt ned på Jordens overflade efter opbremsningen i atmosfæren. Det sidste stykke (måske 10 km) sker i frit fald. Stenen efter et sådant nedfald kaldes en meteorit, mens det synlige spor på himlen kaldes en meteor eller lidt mere poetisk - et stjerneskud.

Link:
http://expdvl.com/internet/TYCHO/PERSEI~1.HTM

# data[].attributes.body
H: Kulminationshøjde. Øvre og nedre kulmination
b: observationsstedets bredde
delta: deklination
h: højde
Stjernen kulminerer i zenit ved delta=b.
Stjerner med en deklination som er mindre end den geografiske bredde kulminerer syd for zenit.
Betingelsen for at en stjerne er cirkumpolar er, at nedre kulminationshøjde h er positiv. I DK er en stjerne cirkumpolar, hvis deklinationen er større end 90-56=34 grader.

# data[].attributes.body
Mellem stjernebillederne Cassiopeia(Den der ligner et W) og Perseus(Den Thomas mener ligner en giraf)

# data[].attributes.body
Deklination

Nord og syd, breddegrader

Måles  I minutter og sekunder

Rektascension

Øst og vest, længdegrader

Måles I minutter og sekunder

Cirkumpolare stjerner

Stjerner man altid kan se, de går ikke ned under horisonten.

F.eks. nordstjernen

Øvre og nedre kulminationshøjde

Stjernens højeste og laveste deklinationshøjde i forhold til horisonten.

Ekliptika

Solens bane omkring jorden.

Zenit

Det højeste punkt over os, 90 grader celsius

# data[].attributes.body
Perseiderne er en meteorsværm, man kan observere hvert år, i form af stjerneskud. Meteorsværmen skyldes kometen Swift-Tuttle, der er i omløb omkring solen. Kometen efterlader et "spor", der følger dens bane, hvilket er hvad vi kan se hvert år. Peaker 12. og 13. august.

Arbejdsark Perseiderne:
https://www.lectio.dk/lectio/248/aktivitet/aktivitetforside2.aspx?absid=16594655157&prevurl=studieplan%2fforloeb_vis.aspx%3fphaseid%3d17141544314%26prevurl%3dstudieplan.aspx%253fdisplaytype%253dugeteksttabel%2526elevid%253d9699746078

Applet til Perseiderne (skulle ikke virke i Google Chrome): http://ssd.jpl.nasa.gov/sbdb.cgi?sstr=Swift-Tuttle;orb=1

Yderligere info

Se f.eks. http://earthsky.org/tonight/perseid-shower-best-between-midnight-and-dawn

Link til EMU-siden: http://www.emu.dk/modul/perseiderne-skt-laurentti-t%C3%A5rer