# data[].attributes.headline
אני בטוחה שאי שם מלמעלה את רואה ויודעת כמה פירות את עושה בעולם הזה. תודה על מה שאת מלמדת את כולנו כאן בהווה. האמת שלך מאפשרת לכולנו להיות אמיתיים יותר.

# data[].attributes.subject
אני בטוחה שאי שם מלמעלה את רואה ויודעת כמה פירות את עושה בעולם הזה. תודה על מה שאת מלמדת את כולנו כאן בהווה. האמת שלך מאפשרת לכולנו להיות אמיתיים יותר.

# data[].attributes.headline
הייתי נערה כשסלעית נ

# data[].attributes.body
הייתי נערה כשסלעית נרצחה. ועדיין זוכרת את הבוקר באולפנית. ואת הסליחות באותו היום.
והגעתי לגור בגבעת סלעית
. בחצר יפייפיה. בשכונה מלאת טוב.
וכמה טבע פשוט ושווה לב יש פה.
וכמה סמלי שהיום בדיוק הסלעית הגיע לחרוף פה בשכונתינו בעצי התאנה, הלימון והזית.
נראה כאילו הקבה שמע את מילותיה של סלעית והקשיב ויצר כפי ששמע.

# data[].attributes.body
מילים העתיקות נותנות בי כח
בקולות העתיקים אמצא מרפא
הם עוזרים לי לחיות
הם עוזרים לי לצמוח
לברוא עולם יותר יפה

ואעבור עלייך ואראך
מתבוססת בדמייך
ואומר לך בדמייך חיי
חיי, חיי, בדמייך חיי
ואומר לך בדמייך חיי

ופתאום מעל ראשי נפתחת קש ת
מניפה צבעונית נפרשת
מבשרת חיים, מבשרת תקווה
ושלום ושלווה וחסד

לא הכרנו ...את קרובה אליי מאוד . אבל לא זכיתי...רק אני יודעת שאת מלווה אותנו בכל לידה ובכל שמחה את שומרת עלינו.
כל שנה והשנה יותר מתמיד יש בי געגוע למה שיכל להיות לנו...זה כואב .
כשאנו רואים את הפירות ואת החסד שה' יתברך עושה עמנו. אני נזכרת בשיר ...

# data[].attributes.headline
זיכרון חזק מסלעית.רא

# data[].attributes.body
זיכרון חזק מסלעית.ראיתי אותה באחת הפעמים במחולה  וחשבתי לעצמי סלעית היא אחת מל"ו .היה בה משהו מעל החיים.אני לא יכולה להסביר למה עלתה לי המחשבה הזו.אבל זה מה שחשבתי באותו  הרגע..לאחר מותה כשקראתי את הכתבים שהותירה הבנתי.אשה גדולה מהחיים.

# data[].attributes.body
סלעית גדולה ממני בכמה שנים, ותמיד היתה מושא להערצה וחיקוי.
ההתחזקות שלה בקשת היתה משמעותית מאוד. הרוח החדשה שהביאה, האומץ ללכת בדרך שלה. היא היוותה מודל חשוב ומשמעותי.

# data[].attributes.headline
הסרט של סלעית

# data[].attributes.subject
הסרט של סלעית

# data[].attributes.headline
אזכרה לסלעית במלאת 1

# data[].attributes.body
אזכרה לסלעית במלאת 19 שנה לעלייתה למרום

שנה קשה עוברת עלינו, על כל העולם!
מספר החולים בקורונה הולך וגדל, מפחיד! מייאש!
ברגעים כאלו אני מנסה לדמיין מה את היית אומרת, מה את היית עושה, אבל איני צריך לדמיין הרבה.
קו המחשבה שלך והלך רוחך הרי מוכרים לנו מכתבייך שנשארו אחריך והם כל כך ברורים.
היית אומרת שהתשובה שלנו למצב הקיים היא בהגדלת הבנין!
דווקא עכשו כשהבלבול גדול, כשאנו מצווים להיסגר ולהתבודד - זה הזמן להגדיל, לעזור, לראות מי נפול וזקוק לעידוד, לבנות ולפתח - וגם להבין, שגם אם יש בתוכינו חילוקי דעות קשים, טוב להבליט את המאחד ולא את המפלג, לראות תמיד את חצי הכוס המלאה ולא לקטר על החצי הריק - והרבה פעמים "שתיקה טובה ועדיפה".
וכך, כל שנה זוכרים אותך ואת דרכך. גם בלשכת הרווחה זוכרים אותך כל שנה בטכס רב רושם והשנה אף שלחו לי תמונות. בשמחה הייתי מעביר לך אבל אין לי את מס' הווטסאפ שלך בשמיים...
כפי שהמגיפה הופיעה פתאום, כך היא גם תעלם. יקח יותר או פחות זמן, אך סופה שתעלם. "בזאת אני בוטח - אחת שאלתי מאת ה' ".
האזכרות לך, סלעית, תמיד לוקחות אותי לראות את המכלול, מה אנו, מה חיינו, איפה היינו רק לפני 3 דורות ואיפה אנחנו היום. כאן אני שוב מדמיין והפעם את סבא וסבתא שהובלו כבהמות לקובנה, לפורט התשיעי. הנאצים עשו שם ניסוי, כמה אנשים ניתן להרוג בכדור רובה אחד...יש נמוך יותר?!!  מה סבתא וסבא חשבו שניות לפני סופם? האם יכלו לדמיין את צאצאיהם פורחים כאן בארץ חמדת אבות? האם מחשבה כזאת, שיבת ציון, עם ישראל על אדמתו, ראשית צמיחת גאולתנו, היתה בכלל אפשרית?!
"חסדי ה' כי לא תמו" !
אבל תקומת ישראל בארצו תמיד מלווה בכל הנופלים בדרך על קידוש ה'.
מכאן גם החשיבות של הסמלים שכולנו עומדים מאחוריהם. ובאותו הקשר, אני רוצה להודות ליהודה ריינס, שבכל שנה ושנה בימי הזכרון, גם בתשרי וגם בחודש אייר, מניף מחדש את הדגל, על הסלעים במקום עלותך השמיימה.
יש בזה אמירה חשובה וחד משמעית, לכל שונאינו ומבקשי רעתנו!
"אבינו מלכנו מנע מגיפה מנחלתך!
אבינו מלכנו תהא השעה הזאת שעת רחמים ועת רצון מלפניך" !
שנה טובה לכולנו וגמר חתימה טובה!

אבא

# data[].attributes.headline
סלעית מסמלת בשבילי....

# data[].attributes.subject
סלעית מסמלת בשבילי....

# data[].attributes.body
רגישות,  תום, שמחת חיים  אמונה חזקה, אהבת הטבע והאנשים
תמיד עם חיוך על הפנים. תמיד שידרה רוגע ורוך.
זוכרת ומתגעגעת.

# data[].attributes.headline
זוכרת את סלעית הי"ד 

# data[].attributes.body
זוכרת את סלעית הי"ד מחייכת תמידית, מלאת הדר, אחות בכורה במשפחה שכולם נושאים אליה עיניים. לעיניים המחייכות שלה. מתהלכת בעולם מלאת אמון בטוב וביכולת ההשפעה שלה על המציאות מתוך אמונה תמימה. יש כל כך הרבה מה לקבל ממנה ומרגישה שדמותה חיה ככ' ועדיין משפיעה. יהי זכרה ברוך.

# data[].attributes.headline
סלעית ע"ה חברה אהובה

# data[].attributes.body
סלעית ע"ה חברה אהובה.
זכיתי ועבדתי עם סלעית ע"ה במחלקת הרווחה בית שאן אני כמזכירה והיא עו"ס שנתיים עבדנו יחדיו ולי זה הרגיש כאילו אני מכירה אותה שנים.
היום קיימנו אזכרה במחלקה לזכרה כמו בכל שנה, ואני הקראתי זכרונות שהיו לנו יחדיו.
שיחות נפש על ילודה ואף הפנתי אותה לרופא שטיפל בי.
סלעית אהבה את הפונים שלה והייתה רגישה כלפיהם בנתינה באהבה ובמקצועיות רבה.
ביום הנישואים שלי הביאה לי שוקולד וצירפה ברכה אישית.
הביאה לי משחה כשראתה שאני סובלת מאקזמה בכפות ידיי.
לא אשכח ואף מתגעגעת לחיוך הנסוך על פניה, לאהבת האדם ולנתינה הגדולה שלה.
זוכרת באותה שנה את ההתרגשות המיוחדת שאחזה בה כשדיברה על החג המתקרב ועל סימני החג שהיא צריכה להכין.
אהבת המולדת, הנופים והטבע היו נר לרגליה.
תהיה נשמתה צרורה בצרור החיים.
זכרה לא ימוש מליבי לעד!

# data[].attributes.headline
הכרתי את סלעית כמדרי

# data[].attributes.body
הכרתי את סלעית כמדריכתה בעבודתה הסוציאלית בבית שאן ועד מהרה יחסי ההדרכה הפכו ליחסי חברות וקשר אישי. כי עם סלעית הרי היה אפשר רק כך - כולה מלאת חן, מאור פנים, נדיבות ואכפתיות לזולת. המפגשים אתה היו חוויה של למידה, העמקה וביטוי לרוח האדם במיטבה. בשנים הספורות שפעלה זכתה להעניק מטובה כל כך הרבה לנזקקים לה ולסביבת העבודה שלה. מי יתן ורוחה הטובה תקרין משהו על עולמנו הדווי. יהי זכרה ברוך

# data[].attributes.body
געגוע!!!

# data[].attributes.body
אני זוכרת אותך גם בלי שהכרתי
אני זוכרת מעין רוגע ופשטות
וחלומות מתוקים שהופעת בהם

את בטח מסתכלת עלינו מהשמיים
איפה שהכוכבים נוצצים
ואת מחייכת
ואת רואה כמה אהבה מרעיפים עלייך פה למטה
גם כשאת שם למעלה

ואני מתגעגעת
למרות שלא הכרתי
למרות שלא הרגשתי

וכל שנה יוצא לי איזה שיר לכתוב לך
או איזה מכתב קצר או אפילו ארוך
שמתאר את האהבה שלי אלייך
את הרצון לראות אותך פעם אחת
ולאו דווקא דרך החלומות שלי

אני מרגישה שאני מכירה אותך
גם בלי שנפגשנו
רק דרך סיפורים
תמונות
וחלומות

אני אוהבת אותך

# data[].attributes.body
בס"ד

"אני רואה מול עיניי מטפחת לבנה, כזו שמתחילה מהמצח וקשורה מאחור ועוד סיבוב למעלה, ומתוכה פרצוף עגול מחייך, מלא אור, מקרין שמחה וניגון" {דבש מסלע}.

אני לא הכרתי את סלעית, היא נרצחה עוד לפני שנולדתי, אבל עדיין אני יכולה להגיד מה הייתה אחת מהתכונות המרכזיות שלה.

סלעית תמיד, בכל מצב ובכל זמן הייתה שמחה וחייכנית, היא עשתה הכל בחיוך גדול ופרצוף קורן, גם שלא תמיד הכל היה ורוד, היא חייכה ועשתה הכל בשמחה ואהבה.

מצאתי את הפסקה למעלה בספר "דבש מסלע" אשר נכתב על סלעית, וזה רק מדגיש את מה שאני אומרת, כאנשים היו רואים אותה , הם לא היו רואים את הלבוש שלה או את השם שלה, הם היו רואים את הפרצוף השמח, הקורן, שתמיד היה כך ולא השתנה, הפנים שחייכו אליך בכל כך הרבה רוך ואהבה, וזה הדבר שמגנט כל כך הרבה אנשים אליה.

אם היו אומרים לי לבחור תכונה או משהו בסלעית שהייתי רוצה שיהיה לי, זה זה, הייתי רוצה להיות כמוה, לשמוח תמיד, לעשות כל דבר עם חיוך ענק על הפנים, אבל לא חיוך מזויף, חיוך אמיתי כזה, מכל הלב ומכל הנשמה.