# data[].attributes.headline
מיגוס לבושים בבגדים 

# data[].attributes.body
מיגוס לבושים בבגדים של מעצבת העל דונטלה ורסצה במאט גאלה 2018

# data[].attributes.attachment_link.entities[].name
Wiz Khalifa & Imagine Dragons w / Logic & Ty Dolla

# data[].attributes.attachment_link.title
Kanye West - "Famous" (Unofficial Official Video)

# data[].attributes.attachment_link.description
Written, Directed, and Starring Big Bud, Lil Bud. Aziz Ansari and Eric Wareheim Buy full album: shop.kanyewest.com Big Bud, Lil Bud Productions INC. Kanye West - Famous | Official Video

# data[].attributes.headline
אופנת הרחוב משמשת חלק חשוב מהראפ של היום: כמו סניקרס,בגדי מעצבים וכדומה

# data[].attributes.subject
אופנת הרחוב משמשת חלק חשוב מהראפ של היום: כמו סניקרס,בגדי מעצבים וכדומה

# data[].attributes.headline
מוזיקה אלקטרונית מהי

# data[].attributes.body
מוזיקה אלקטרונית מהירה, שאפשר לרקוד לצליליה, והיא משלבת בין מוזיקה אירופאית תעשייתית לבין מוזיקת פאנק שחורה מארצות הברית. הטכנו מזוהה עם העיר שבה צמח – דטרויט.

מוזיקת הטכנו החלה להתפתח בדטרויט בתחילת שנות השמונים בידי דריק מיי (May), ג'ון אטקינס (Atkins) וקווין סנדרסון (Saunderson), שכונו "שלישיית בלוויל". מוזיקה זו שאבה השראה מספריו של אלווין טופלר (1980] 1984) ומן העיר דטרויט שבה התעשייה הכבדה היא מקור הפרנסה הדועך של התושבים. האווירה התעשייתית משתקפת היטב בצלילים, המבוססים על תבניות תופים בסיסיות ומשלבים סינתיסייזרים, פסי קול של סרטים וסאונד תעשייתי; כל אלה מתגבשים לידי מערכת מורכבת של מוזיקת דאנס אלקטרונית, שהותירה את הסדר הישן מסוחרר ומבולבל. להיטה הראשון של הלהקה היה מעין מחווה לעיר דטרויט ונקרא "Techno City"; להיט זה העניק לזרם המוזיקלי את שמו.

את שורשיה של מוזיקת הטכנו ניתן לגלות בתחילת המאה ה-20. ב-1913 קרא הצייר האיטלקי הפוטוריסטי לואיג'י רוסולו (Russolo) למוזיקאים להשתמש בכל הצלילים שמספק העולם התעשייתי המתפתח (ע"ע רעש ; רעש לבן). בשנות השלושים החל ג'ון קייג' (Cage) לשלב ביצירותיו צלילים שונים שהופקו מבאזרים אלקטרוניים, מבלנדרים, מכלי מטבח ועוד. השפעות אחרות הן מוזיקת הגל החדש באנגליה של סוף שנות השבעים ומוזיקת פאנקאלקטרונית, שהסינתיסייזר הוא הכלי היצירתי העיקרי שלה (Sicko, 1994; Savage, 1993).

דריק מיי, ה"פילוסוף" הגדול של הטכנו, רואה את מוזיקת הטכנו כ-"Post-Soul"; מוזיקה המציינת שבר מכוון ביחס למוזיקה השחורה המסורתית. זהו יסוד נוסף המבדיל את הטכנו ממוזיקת ההאוס, שהיא פאנקית (funky) יותר וקרובה למוזיקת הנשמה השחורה. אנשי הטכנו רואים את המוזיקה שלהם כעתידנית, צורה חדשה של ג'אז לתקופת המחשב: מוזיקה מאלתרת, מהירה, ניסיונית וחסרת סדר. יסוד חשוב נוסף הוא ההרמוניה שבין האדם למכונה (ע"ע סייבורג). הטכנו חוגג רומנטיזציה של הטכנולוגיה, של העיר ושל המהירות, תוך שימוש בצליל אלקטרוני טהור. "מוזיקת הטכנו מוכיחה שבטכנולוגיה חבויה נשמה, בתוך המהירות שוכנת אנתרופיה, בקדמה שוכנים זרעי ההרס ובתוך אובייקטים תעשייתיים חסרי חיים ישנה רוחניות" (Savage, 1993). מוקדי המתח הללו, החודרים בעוצמה אל החיים התרבותיים והאמנותיים, מפיקים מוזיקה סוחפת ומרגשת, שבה העבר, ההווה והעתיד מתערבלים יחד באי-סדר מוחלט.