# data[].attributes.attachment_link.title
Огляд презентації «Частини мови» (ЗНО)

# data[].attributes.attachment_link.title
На 82-му році життя помер талановитий поет і суперечлива особистість Борис Олійник

# data[].attributes.attachment_link.authors[].name
Театр пісні «Джерела»

# data[].attributes.attachment_link.title
«Пісня про матір» вперше в такому виконанні...

# data[].attributes.attachment_link.authors[].name
Кінецьпільська ЗОШ

# data[].attributes.attachment_link.title
Ти плачеш плач

# data[].attributes.attachment_link.authors[].name
Місяць Миколи Вінграновського

# data[].attributes.attachment_link.title
Олександр Педан читає вірш Миколи Вінграновського

# data[].attributes.attachment_link.title
KOZAK SYSTEM - На маленькій планеті (official lyric video)

# data[].attributes.attachment_link.title
Євген Нищук - Вірш М.Вінграновського "На маленькій

# data[].attributes.attachment_link.authors[].name
Місяць Миколи Вінграновського

# data[].attributes.attachment_link.title
Ніна Матвієнко читає вірш Миколи Вінграновського

# data[].attributes.attachment_link.title
Останній вірш Миколи Вінграновського

# data[].attributes.attachment_link.title
Микола Вінграновський I Пишемо історію

# data[].attributes.attachment_link.authors[].name
Суспільне Новини

# data[].attributes.attachment_link.title
Д/ф "Сімдесятники. Микола Вінграновський. Український Орфей"

# data[].attributes.attachment_link.authors[].name
Підготовка до ЗНО

# data[].attributes.attachment_link.title
Дмитро Павличко. Життєвий і творчий шлях. Українська література 11 клас

# data[].attributes.attachment_link.title
Дмитро Павличко «Коли ми йшли у двох з тобою» | Читає Назар Задніпровський | Слухай

# data[].attributes.attachment_link.title
Д.Павличко про пісню "Два кольори"

# data[].attributes.attachment_link.authors[].name
Дивіться, митець! Look, that is the artist!

# data[].attributes.attachment_link.title
Дмитро Павличко: Не зрадь два кольори! Нові вірші

# data[].attributes.attachment_link.authors[].name
Андрей Злобенец

# data[].attributes.attachment_link.title
Дмитро Павличко «Два кольори»

# data[].attributes.attachment_link.title
Пряма мова. Діалог - урок. Українська мова, 11 клас.

# data[].attributes.attachment_link.description
Урок з теми Пряма мова. Діалог. Теоретичні матеріали та завдання Українська мова, 11 клас. МiйКлас - онлайн школа нового покоління.

# data[].attributes.attachment_link.title
ЗВЕРТАННЯ (1)

# data[].attributes.headline
Відеопрезентації з укр.літ. 8 клас. 

# data[].attributes.subject
Відеопрезентації з укр.літ. 8 клас. 

# data[].attributes.attachment_link.description
Січень – лютий

# data[].attributes.headline
Лінгвістична конференція. Основні критерії оцінки промови: ефективність виступу, інформаційна новизна, логічність розвитку теми, аргументація основгних положень, наочність

# data[].attributes.subject
Лінгвістична конференція. Основні критерії оцінки промови: ефективність виступу, інформаційна новизна, логічність розвитку теми, аргументація основгних положень, наочність

# data[].attributes.body
Ознайомтеся з пам’яткою. Запам’ятайте основні правила виступу

Пам’ятка «Основні правила виступу»

1. Якщо хочете, щоб вам вірили, говоріть упевнено й переконливо.

2. Не повторюйте кілька разів одне й те саме.

3. Використовуйте різні риторичні прийоми.

4. Зважайте на мовленнєве оформлення.

5. Якщо потрібно заглянути в записи виступу, опустіть очі, але голови не нахиляйте.

6. Стежте за реакцією слухачів. Якщо вас перестали слухати, змініть тон, наведіть цікавий факт, але не намагайтеся перекричати аудиторію.

7. Не говоріть надто довго, бо це стомлює аудиторію.

8. Уникайте слів‑паразитів, не заповнюйте паузи різними звуками («е‑е‑е», «ну» тощо).

9. Будьте тактовними: дякуйте за кожне зауваження та питання.

Критерії оцінки промови

1. Розуміння теми виступу.

2. Виділення основної думки.

3. Урахування адресата мовлення.

4. Досягнення поставленої мети.

5. Логічність розвитку теми.

6. Інформаційна новизна.

7. Аргументація основних положень.

8. Використання порівнянь, аналогій, протиставлень, прикладів із життя.

9. Вдалий початок.

10. Драматизм у викладі.

11. Переконливість виступу.

12. Упевненість оратора в собі та в тому, що він говорить.

13. Вдале завершення.

14. Мовна культура (правильність, багатство, емоційність, стислість, ясність, точність, виразність, чіткість).

15. Контакт із аудиторією.

16. Уміння володіти інтонацією, тоном, паузами.

17. Зовнішній вигляд оратора: постава, міміка, жести.

18. Використання наочних матеріалів.

Зараз ми не маємо змоги з не залежних від нас причин провести таку конференцію, проте скористайтеся певними рекомендаціями з цієї теми при виконанні завдань до наступного уроку.

30 квітня

Навчальне говоріння(у нас одержиться запис того, що ми мали б виголошувати)

Чи погоджуєтеся ви з поданими висловлюваннями? Свою думку аргументуйте.

1. Людину ніколи не можна жаліти. Хоч жалість втішає, але вона й примиряє з недоліками. Жаліти людини — означає не вірити в її сили, не поважати її. 2. Жалість — загальнолюдська цінність. Вона говорить про увагу до людини, про співчуття. Жаліти іншу людину здатний лише той, хто може її зрозуміти. Егоїст не здатний жаліти, він байдужий до всіх. Людина, яка не вміє жаліти, — жорстока. 3. Жалість — це форма людинолюбства. Вона негативна лише в одному випадку: якщо людині, яка страждає, не пропонують нічого, крім жалості, що є єдиною реакцією на страждання. 4. Поважати дорослу людину, яка чогось досягла в житті — будь ласка. Але чи варто поважати юнака або дівчину, які ще не сформувалися як особистості? 5. Людину треба поважати з дитинства вже за те, що вона людина. 6. Є люди, яких можна поважати з дитинства, бо вони тебе розуміють, а ти розумієш їх, а є люди, які тебе дратують, отже, цих людей поважати не слід. 7. Нецензурна лайка настільки щільно увійшла в наше життя, що вона вже наявна в художніх творах, отже, і в повсякденному житті нею за певних обставин можна користуватися. 8. Нецензурна лайка — згубне явище. Незважаючи на те, що її почали використовувати в художніх творах, мотивуючи це тим, що інакше почуття персонажів годі виразити, вона не несе в собі ніякого позитивного потенціалу: ані естетичного, ані виховного, ані пізнавального. І комічності мало в тому, якщо іншу людину ображають. Уявіть себе або своїх близьких на цьому місці.

Поміркуйте

Яка людина, на вашу думку, є вихованою?

Чи містить поняття «вихованість» таку рису як «ввічливість»?

Як ви гадаєте, чому в нашому суспільстві процвітає жорстокість?

Спробуйте визначити причини використання людиною лайки? (Функція образи, захисту, соціалізації, провокації тощо).

«Відсебеньки»

Коментар

Ваше завдання полягає в тому, щоб доповнити одержані тексти новими подробицями, деталями — відсебеньками (цим словом видатний український перекладач і знаний нині поет Борис Тен пропонував передавати просторічне російське слово «отсебятина»); вам слід додати до одного із запропонованих текстів (вибираєте на власний розсуд) більше «відсебеньок».

Текст № 1

Ідеологія життєтворення в українців — це культ батька, матері й свого роду. Діти шанобливо зверталися до всіх старших родичів на «ви», цілували їм руки. Знання живої (народної) української мови з покоління в покоління передавалося дітям і завжди глибоко поважалося. Зрозуміло, що в таких умовах жаргону виникнути не могло, тому що більшість простих українців володіли величезним словниковим запасом слів та зворотів, у тому числі й гумористичних, якими не раз влучно висміювали й знеславлювали любителів жаргону та нецензурної лайки. Коли ж, бувало, в дитинстві загравалися, то найбільш осудливий вираз, який можна було почути від старших, був: «А щоб тобі добро було!» (В. Вітенко).

Текст№ 2

Ще до війни в Галичині стараннями «Просвіти» і Церкви лихослів’я було дуже рідкісним явищем, і це при тому, що в селах людей із вищою та середньою освітою були одиниці, а більшість закінчила 3–4 класи народної школи. Проте зимовими вечорами селяни відвідували «Просвіту», де вчитель і священник навчали їх поваги до жінок, до старших людей, до своєї мови й культури. Та ще кілька десятиліть, поки в Галичині жили люди, виховані «Просвітою», вони були для нас взірцем поведінки в селі. У присутності жінок чоловіки соромилися лихословити. Сьогодні ж багато представниць прекрасної статі вправляються в цьому не гірше за чоловіків. Матірщина увійшла в лексикон школярів молодших класів, не кажучи вже про студентів (С. Бойко).

Завдання для дистанційного навчання:

ПИСЬМОВО! Доповнити один із вибраних вами текстів новими подробицями, деталями — відсебеньками. Підкресліть додане вами.

# data[].attributes.headline
ПРИЙОМИ ВСТАНОВЛЕННЯ І ЗБЕРЕЖЕННЯ КОНТАКТУ З АУДИТОРІЄЮ. ДІАЛОГІЧНЕ МОВЛЕННЯ:ДІАЛОГ-ДИСКУСІЯ. ТЕХНІКА МОВЛЕННЯ. ТОНАЛЬНІСТЬ ВИСТУПУ. ВИГОЛОШЕННЯ ДОПОВІДІ, ПІДГОТОВЛЕНОЇ ЗАЗДАЛЕГІДЬ

# data[].attributes.subject
ПРИЙОМИ ВСТАНОВЛЕННЯ І ЗБЕРЕЖЕННЯ КОНТАКТУ З АУДИТОРІЄЮ. ДІАЛОГІЧНЕ МОВЛЕННЯ:ДІАЛОГ-ДИСКУСІЯ. ТЕХНІКА МОВЛЕННЯ. ТОНАЛЬНІСТЬ ВИСТУПУ. ВИГОЛОШЕННЯ ДОПОВІДІ, ПІДГОТОВЛЕНОЇ ЗАЗДАЛЕГІДЬ

# data[].attributes.body
Робота з пам’яткою

Розгляньте пам’ятку. Доповніть її пунктами 10, 11. .

Пам’ятка «Прийоми встановлення та збереження контакту з аудиторією»

Якою б цікавою не була тема, увага аудиторії з часом розсіюється. Її необхідно підтримувати за допомогою таких ораторських прийомів:

1. Прийом питання-відповідь. Оратор ставить запитання й сам дає відповідь, висуває можливі сумніви і заперечення, з’ясовує їх і приходить до загального висновку.

2. Перехід від монологу до діалогу (полеміки) дозволяє залучати до процесу обговорення окремих учасників, активізувати тим самим їх інтерес.

3. Прийом створення проблемної ситуації. Слухачам пропонується ситуація, яка вимагає питання «Чому?», що стимулює їхню пізнавальну активність.

4. Прийом новизни інформації, гіпотез змушує аудиторію робити припущення, розмірковувати.

5. Показ практичної значимості інформації.

6. Використання гумору дозволяє швидко завоювати аудиторію.

7. Короткий відступ від теми дає можливість слухачам «відпочити».

8. Уповільнення темпу з поступовим пониженням сили голосу сприяє привертанню уваги до головних моментів виступу (прийом «тихий голос»).

9. Прийом градації — наростання змістового та емоційного значення слова. Градація дозволяє посилити, додати емоційної виразності фразі, сформульованій думці.

Навчальна лекція Ознайомтесь із текстом лекції та дайте відповіді на питання, запропоновані після лекції.

Будь-який виступ оратора, розрахований на переконання аудиторії, має містити в собі оригінальну ідею, достатню аргументацію, яскравий стиль, оптимальне емоційне забарвлення та досконалу техніку мовлення. Під технікою мовлення розуміється вміння оратора володіти голосом, інтонувати виступ та управляти аудиторією.

Техніка публічного виступу повністю підпорядковується думці, змісту виступу; опанування технікою мовлення, таким чином, її не можна звести до механічного оволодіння голосом або іншими суто «технічними» навичками оратора. Саме думка, яку прагне висловити оратор, спричиняє дію мовного апарата. Тому опанування технікою мовлення потрібно підкорити вмінню мислити вголос, тобто говорити розмірковуючи.

Техніка мовлення у вузькому сенсі складається з трьох аспектів: дикції, дихання, голосу (практично вони неподільні).

Дикція у перекладі означає «вимова», а бездоганною дикцією вважається правильна, чітка вимова кожного голосного і приголосного звуків окремо, а також слів і речень загалом. Виразна вимова для оратора є обов’язковою, бо її недосконалість заважає сприйняттю та розумінню сутності «озвученої» промови.

Робота над диханням складається з того, щоб правильним способом знайти найбільш прийнятний, здоровий тип дихання, який сприяє подоланню технічних мовних вад, що трапляються у промовців. Найскладнішою є робота над голосом, так звана постановка голосу, під якою розуміється найповніший і всебічний розвиток голосових даних, таких, як збільшення обсягу діапазону голосу, розвиток сили, звучності, гнучкості голосу. Спеціальні вправи допоможуть позбутися очевидних голосових вад (гугнявість, горловий звук тощо). Голос має деякі ознаки: силу звуку, висоту тону і тембр. Усі ці якості голосу неважко відшукати в будь-якій промові, що виголошується, їхня наявність пояснюється самою природою, будовою і функцією мовного апарата людини.

Але в публічному виступі звучність голосу, його тембр, висота тону свідомо використовуються оратором як засоби мовної виразності, як засоби впливу на слухачів. Тому оратор звертає увагу не тільки на фізіологічні, але й на психологічні основи зміни звучності мови, висоти й забарвлення голосу. Що ж може бути психологічним фундаментом переконливого, виразного, вільного та природного мовлення? До цього можна віднести впевненість у собі. Чітке розуміння мети промови, вільне володіння матеріалом (знання предмета розмови) завжди викликають піднесеність, особливий емоційний стан — усе це теж впливає на звучність голосу, надає йому певного забарвлення.

Зміна сили й тембру голосу, висоти його звучання дозволяють говорити про гнучкість голосу. Гнучкий голос легко сприймається, не стомлює аудиторію, справляє враження приємності, задоволення у слухачів (З посібника).

Будь-яка доповідь, навіть досить офіційна, не повинна бути монотонною, позбавленою особливостей подачі різних структурних частин. У практиці виділяють кілька різновидів тональності виступу. Варіювання тональністю виступу залежить від загальної тематики й спрямованості виступу, смислового акценту, що падає на його різні структурні частини.

Тональність виступу обумовлена також складом аудиторії (наприклад, віковим або посадовим), її загальним настроєм на сприйняття. Вибір тієї чи іншої тональності слугує більш яскравому розкриттю основної думки, закладеної оратором в різні частини або у виступ в цілому. Наведемо перелік можливих інтонаційних забарвлень виступу: мажорна; безтурботна або гумористична; жартівлива; сердита або дорікати; похмура; урочиста; застережлива; прохальна.

*Що таке техніка мовлення?

*Які компоненти входять до поняття «техніка мовлення»?

*Що таке гнучкість голосу та як гнучкість голосу впливає нааудиторію?

*Які ознаки має голос?

*Чому важливо мати впевненість у собі? ПИСЬМОВО!

*Що таке тональність виступу?

*Які бувають тональності виступу?

Завдання для дистанційного навчання:

1. Допишіть пункти 10, 11 до пам’ятки.

2. Дайте письмову коротку відповідь на питання про те, чому важливо мати впевненість у собі під час виголошення доповіді.

# data[].attributes.headline
ПР. Вимоги до культури мовлення . Основні способи виступу.  Спілкування з аудиторією як творчий процес

# data[].attributes.subject
ПР. Вимоги до культури мовлення . Основні способи виступу.  Спілкування з аудиторією як творчий процес

# data[].attributes.body
Ознайомтеся з навчальною лекцією. Заповніть таблицю, подану нижче, послуговуючись прочитаним матеріалом

Підготувавши промову, зміцнивши її в пам’яті, визначивши порядок і послідовність думок та «прив’язавши» їх до можливих ситуацій, оратору необхідно психологічно налаштуватися на її виголошення. Успіх промови залежить від багатьох чинників, які ораторові слід обов’язково взяти до уваги. Насамперед слід пам’ятати, що навіть дуже приємний голос може втомлювати слухачів. Тому не слід безперервно говорити більше сорока хвилин, а краще — до 20–30 хв.

На перший погляд жива публічна мова здається легкою, насправді ж процес виголошення промови є надзвичайно складним. У ньому задіяні нейролінгвістична, анатомо-фізіологічна, акустико-артикуляторна системи, а також психіка людини. Тому під час виголошення промови оратор повинен мати гарне самопочуття, бути спокійним і впевненим у собі.

Важливим критерієм оцінювання промовця є техніка мовлення: дихання, голос, дикція, темп, пауза, інтонація, а також володіння орфоепічними навичками вимови звуків і звукосполучень, структурно-інтонаційне та логічне наголошення.

Дихання. Перед виступом треба звернути увагу на розмір приміщення, його провітрюваність, кількість слухачів. Несвіжим, сухим, як і надмірно вологим, повітрям буде важко дихати. Повітря має бути чистим.

Найкращою позою для виголошення промови є нескуте стояння за столом, кафедрою, трибуною з трохи піднятою головою й розправленими плечима. Мовні органи в такій позі будуть вільними, не затисненими.

Перед виголошенням слід безшумно через ніс набрати повітря й почати говорити на плавному видиху. Повітря в легені потрібно набрати стільки, щоб його вистачило на вимову певної структурно-логічної частини тексту. Витрачають повітря рівномірно й не допускають повного видиху, бо звучання може перейти на неприємний для слухачів фальцет. Щоб не втратити темпу мовлення, треба використовувати природні зупинки (паузи) між блоками тексту для добирання повітря в легені. Поповнювати запас повітря слід вчасно й непомітно.

Голос. Виступ краще починати не дуже голосно, щоб була перспектива за потреби логічного наголошення його підсилювати й щоб вистачило духу, голосу й сили пристойно завершити виступ. Щоб досконало володіти власним голосом, слід знати основні його властивості та індивідуальні якості звучання: повнозвучність — виразне, повне, помірне (не прискорене і не розтягнене) звучання голосних і приголосних звуків, звукосполучень при збігові приголосних, відсутність викрикування окремих звуків; сила — ознака конкретних звуків, яка забезпечує повнозвучність звукоряду, ніби заповнює належний кожному звуку простій. Вона пов’язана з емоційним станом мовця та його здатністю володіти собою. Якщо сильно вимовляти звуки, то у слухачів може скластися враження про агресивність мовлення. Слабке вимовляння звуків справляє враження невпевненості промовця в тому, про що він говорить. Бажано говорити на середньому рівні, щоб за потреби можна було підняти силу голосу чи знизити; милозвучність — вроджена ознака чистого рівномірного звучання (тембр), приємного для слухачів; тон — акустичний компонент голосу, пов’язаний із частотою коливання напружених голосових зв’язок. Сприймається як мелодична ознака звучання поряд із силою голосу. Висота тону є особистою ознакою голосу мовця й залежить від його віку, статі та емоційного стану: голос розгніваної людини вищий за звичайний, а втомленої — нижчий.

Названі ознаки є природними даними нормального голосу, але, безумовно, для повноцінного вияву потрібні орфоепічні тренінги. Говорити потрібно так, щоб у слухачів склалося враження, що промовець може виступати ще довго й цікаво.

Дикція — чітка, виразна вимова звуків. Дикційна нормативність є важливим компонентом культури мови. Дикція забезпечує артикуляційну точність, нормованість, активізує процес спілкування з аудиторією. Оратор із поганою дикцією буде змушувати слухачів або перепитувати інформацію, або «пропускати» її. Для вироблення виразної дикції існують спеціальні вправи.

Темп — часова характеристика усного мовлення, його швидкість. Гарна дикція тісно пов’язана з темпом. Індивідуальний темп мовлення залежить від мовленнєвої звички, психічного стану мовця, ступеня володіння ним усним мовленням та національної мовної традиції (наприклад, темп української мови дещо повільніший від російської). Темп буває повільний, уповільнений, середній, пришвидшений, швидкий. Повільний темп розхолоджує, заколисує слухачів і не активізує до роботи, а надто швидкий сприймається як несерйозний, важкий, бо слухачі не встигають сприймати зміст тексту або в них складається враження, що скоромовкою говорять про щось другорядне. Промовцю важливо вміти змінювати темп: якщо потрібно на чомусь наголосити, щось виділити, темп необхідно сповільнити; якщо ж викладається другорядна інформація, темп можна пришвидшити.

Пауза становить собою своєрідну перерву в мовному потоці. К. Станіславський вважав, що пауза є найважливішим елементом мовлення, одним із його головних козирів. Пауза у мовленні виникає з різних мовнокомунікативних причин: потреби зробити вдих (фізіологічна або люфтпауза), завершити процес мовлення або певний мовленнєвий відтинок (синтаксична), дібрати потрібне слово (пауза метизації), увиразнити, виділити думку, закладену в тексті (логічна пауза), виразити якість почуття (емотивна, або психологічна пауза) або може бути результатом перебивання (ситуативна пауза) тощо. Найважливішими для оратора є логічна й психологічна паузи. Логічна пауза формує промову й допомагає виявити її смисл, а психологічна дає життя думці, фразі й тексту, виражає підтекст. Без логічної паузи мовлення безграмотне, а без психологічної воно позбавлене життя. Логічна пауза пов’язана з розумом, а психологічна — з почуттями.

Важливе значення у викладанні промови має тривалість паузи. Слід пам’ятати, що короткі паузи, які часто повторюються в мові оратора, можуть свідчити про нерішучість, хвилювання, страх тощо; довші паузи вказують на те, що промовець обмірковує слова, шукає потрібні або закінчив говорити. У промові слід застосовувати паузи різної тривалості, але кількість їх має бути помірною. Часті паузи можуть зробити виступ уривчастим і незв’язним. Промовцям також слід уникати звички заповнювати паузи звуками е‑е‑е, а‑а, гм-м. Це античні оратори вказували на те, що мова має бути стриманою, а мовчання — красномовним.

Інтонація — сукупність звукових мовних засобів, завдяки яким передається смисловий, емоційно-експресивний і модальний характер висловлювання, комунікативне значення та ситуативна зумовленість, стилістичне забарвлення тексту. Навіть невелика зміна інтонації міняє значення висловлювання (наприклад, із запитання на здивування). За допомогою інтонації виражають основні комунікативні значення: ствердження, запитання, вигук, спонукання. Оратор повинен досконало володіти інтонацією: робити логічні акценти, підвищувати й знижувати тон, надавати промові мелодійної розмаїтості. Слід пам’ятати, що інтонації, з якою вимовлена фраза, часто довіряють більше, ніж словам, тобто буквальному значенню фрази. Вадою публічного виступу є інтонаційна одноманітність, монотонність звучання. Такі промови не зацікавлюють присутніх, не зачіпають їхню свідомість, а втомлюють, відволікають.

Наголос — виділення складу в слові (словесний); слова в синтагмі (синтагматичний); синтагми у фразі (фразовий). У публічній мові використовуються всі три типи наголосів. Крім того, у ній активно функціонують логічний та емфатичний наголоси. Успіх та ефект промови залежать від рівня підготовленості оратора, від того, як він виконує свої комунікативні завдання. Вплинути на слухачів, переконати їх у чомусь можна лише за умови гармонійного поєднання вербальних і невербальних складників публічного спілкування (За Л. Мацько та Л. Кравець).

ПИСЬМОВО! Заповніть таблицю за зразком, поданим у першому рядку

Складові техніки мовлення (дихання, голос, дикція, темп, інтонація) та позитивне й негативне за цими складовими.

Приклад:

Дихання. Позитивне – безшумне, спокійне, через ніс.

Негативне – натужне, шумне, через рот.

Голос.     Позитивне-……..

Негативне-…….

Дикція. ………..

Темп.….

Інтонація. ….

# data[].attributes.headline
ПР. Круглий стіл. Вимоги до оратора. Виголошення промови. Роль початкової фрази перед виступомПравила та історія проведення круглих столів

# data[].attributes.subject
ПР. Круглий стіл. Вимоги до оратора. Виголошення промови. Роль початкової фрази перед виступомПравила та історія проведення круглих столів

# data[].attributes.body
Ознайомтесь із причинами виникнення такого явища, як круглий стіл. Як давні уявлення співвідносяться із сучасними? Чому круглий стіл названо «круглим»? Чи доводилося вам спостерігати за організацією круглих столів? Які етапи вона передбачає?

ПИСЬМОВО! Занотуйте наведений нижче матеріал про правила проведення круглих столів  у будь-який зручний для вас спосіб (план, тези, виписки тощо)

Проведення круглого столу сьогодні є звичайним явищем у системі управління будь-якою організацією. Його проводять з метою пошуку найраціональніших шляхів розв’язання проблем, для експертизи прийнятих рішень, програм розвитку організації тощо. Проте мало хто знає, що термін «круглий стіл» має свою давню історію й від початку свого виникнення відігравав неабияку роль у долях цілих родин і окремих людей. Це поняття використовував англо-нормандський поет Вас ще всередині ХІІ століття в своїх історіях про короля Артура. У цей час в Європі процвітало місництво — правила і норми, розроблені в ході формування станів, які визначали ранг сім’ї (перш за все, знатної) і її окремих членів, їх взаємини з іншими сім’ями при призначенні на військову службу, адміністративну посаду, участі в офіційних торжествах. Формальним вираженням знатності в цій системі було право знаходитися (сидіти) як можна ближче до суверена, звідси й походить назва цього явища. Серед феодалів часто виникали свари про місце, що приводило до тяжких конфліктів, нерідко озброєних. Існує легенда, у якій розповідається, що король Артур використав саме круглий стіл для того, щоб учасники бенкетів не сперечалися один з одним про краще місце й відчували себе рівноправними. При цьому він сам не сідав за круглий стіл. Пізніше за історію про короля Артура розповіді про круглий стіл почали поширюватися у фольклорі європейської (англійської, французької, німецької) літератури. Цікавими, на наш погляд, є відомості про склад рицарства круглого столу. Кількість рицарів‑учасників не обмежувалась — у текстах французької літератури XIII століття згадуються цифри: 150, 240 і 366. У поемі Лайамона «Брут» вказано, що присутніми за круглим столом були 1600 лицарів. У творах більш пізнього періоду вже було прийнято підкреслювати виборність за станом і статусом, а також обмеженість за кількістю лицарів: 12 лицарів згадує Джон Драйтон, Вальтер Скотт указує на присутність за круглим столом 16 лицарів, бездоганних в рицарському етикеті. Жодних єдиних і послідовних правил або принципів, за якими формувалося членство клубу Круглого столу, в середньовічній літературі не вказано. Наголошується лише на тому, що за круглим столом засідали найкращі або найважливіші лицарі. Унікальним є те, що у Вінчестері до цих пір організовується Круглий стіл (йдеться вже про клуб) з 24 учасників, який претендує на спадкоємність упродовж багатьох сотень років.

У сучасному значенні термін «круглий стіл» уживається з XX ст. Так зараз називають один із способів організації обговорення деякого питання. Характерним для нього є: визначення мети обговорення (наприклад, узагальнити ідеї і думки щодо обговорюваної проблеми); виступи всіх учасників круглого столу мають характер опанування (кожний повинен висловлювати думку з приводу обговорюваного питання, а не з приводу думок інших учасників); усі учасники обговорення рівноправні й ніхто не має права диктувати свою волю та рішення.

Проведення круглого столу передбачає дотримання певних правил. Для досягнення позитивного результату і створення ділової атмосфери необхідно: передбачити оптимальну кількість учасників (якщо круг фахівців великий, має бути не один ведучий, а два. Для аудиторії 20–30 осіб необхідний один модератор і асистент, який забезпечує роботу технічних засобів для аудіо- і відеозаписів); встановити регламент виступів (як правило, спільний регламент «круглого стола» — 2 години, виступи фахівців і учасників — до 10 хв., участь у дискусії — передбачає час 3–5 хв); забезпечити відповідне оформлення аудиторії (бажано, щоб «круглий стіл» був дійсно круглим і комунікації здійснювалися «обличчям до обличчя», що сприяє груповому спілкуванню й максимальній участі всіх присутніх за круглим столом у дискусії) (Л. Петренко).

# data[].attributes.headline
ПР. Добір аргументів і способів активізації мислення та емоційно-почуттєвої діяльності аудиторії. Види аргументації. Способи встановлення контакту зі слухачами.  АКТУАЛЬНО, адже у власному виловлюванні на ЗНО ви аргументуєте свою точку зору.

# data[].attributes.subject
ПР. Добір аргументів і способів активізації мислення та емоційно-почуттєвої діяльності аудиторії. Види аргументації. Способи встановлення контакту зі слухачами.  АКТУАЛЬНО, адже у власному виловлюванні на ЗНО ви аргументуєте свою точку зору.

# data[].attributes.body
Оратор під час публічного виступу аргументує певну точку зору. Аргументація — процес наведення доказів, пояснень, прикладів для обумовлення певної думки перед слухачами або співрозмовниками. Аргументи — це докази, що їх наводять на підтримку тези (головної думки тексту чи виступу, вираженої словами): факти, приклади, пояснення — усе те, що може підтвердити тезу.

Від тези до аргументів можна поставити питання «Чому?», а аргументи відповідають: «Тому, що».

Наприклад: Телевізор дивитися корисно — теза нашого виступу. Чому?

Аргументи — тому, що:

а) по телевізору ми дізнаємося новини;

б) по телевізору передають прогноз погоди;

в) по телевізору ми дивимося навчальні передачі;

г) по телевізору показують цікаві фільми тощо.

Аргументи, які наводить оратор, бувають двох видів: аргументи «за» (свою тезу) та аргументи «проти» (чужої тези).

Аргументи «за» повинні бути: правдивими, спиратися на авторитетні джерела, доступними, простими і зрозумілими, максимально близькими до поглядів аудиторії, такими, що відображають об’єктивну реальність, відповідають здоровому глузду.

Аргументи «проти» повинні: переконати аудиторію в тому, що аргументи, наведені на підтримку тези, яка вами критикується, слабкі, не витримують критики. Важливе правило аргументації: аргументи слід наводити в системі. Це означає, що слід продумати, з яких аргументів розпочати, а якими завершити.

Аргументи повинні бути переконливими, тобто сильними, такими, з якими всі погоджуються. Коли ми висуваємо ту чи іншу тезу, а потім наводимо аргументи на її підтримку, наші співрозмовники аналізують наші аргументи і, якщо бачать їхню переконливість, погоджуються з ними, а якщо не бачать — не погоджуються та не визнають нашу тезу.

Сила, переконливість аргументу — поняття відносне, оскільки багато що залежить від ситуації, емоційно-психологічного стану слухачів та інших чинників — статі слухачів, віку, професії тощо. Однак можна виокремити низку типових аргументів, які вважаються сильними в більшості випадків. До них належать: наукові аксіоми, положення законів та офіційних документів, закони природи, висновки експертів, посилання на визнаний авторитет, цитати з авторитетних джерел, показання очевидців, статистичні дані.

Необхідно також мати на увазі те, що «слабкі» аргументи можуть доповнювати «сильні», від чого ступінь «слабкості» знижується.

Оптимальна кількість аргументів — три: один аргумент — це просто факт, на два аргументи можна заперечити, а на три аргументи це зробити складніше; третій аргумент — це третій удар, починаючи з четвертого аудиторія часто сприймає аргументи вже не як певну систему (перше, друге і, нарешті, третє), а як «багато» аргументів. При цьому нерідко виникає враження, що на аудиторію оратор намагається тиснути або умовляє. Правила ефективної аргументації: бути емоціональним, не зловживайте логічним тиском, звертайтесь до життєвоважливих фактів для слухачів, персоніфікуйте свої ідеї (перетворюйте обговорення ідей на обговорення вчинків людей), відволікайтесь під час викладу матеріалу, використовуйте парадоксальні ідеї, щоб здивувати, демонструйте певну перевагу над аудиторією, будьте лаконічним, посилайтесь на авторитети, використовуйте наочність, використовуйте цифри, звертайтесь до гумору.  (Розмежовуйте, що буде доречним в усному повідомленні, а що – в письмовому).

Розгляньте таблицю. Запам’ятайте матеріал про способи аргументації і послуговуйтесь ним під час роздуму. .

Способи аргументації

Висхідна полягає в тому, що почуття та аргументи посилюються наприкінці виступу

Низхідна полягає в тому, що на початку оратор наводить найбільш сильні аргументи, далі менш сильні, а завершує виступ емоційним проханням, закликом чи висновком

Одностороння аргументація передбачає, що або викладаються тільки аргументи «за», або тільки «проти»

Двостороння аргументація передбачає виклад протилежних точок зору, що дозволяє порівняти, обрати одну з них

Підтверджуюча аргументація передбачає висування тільки позитивних аргументів, а контраргументи ігноруються

Спростовна — оратор руйнує реальні або можливі контраргументи реального або вигаданого опонента. При цьому позитивні аргументи або не наводять зовсім, або надають їм дуже мало уваги під час виступу

Дедуктивна — спочатку подається висновок, а потім пояснюють його за допомогою аргументів. Спочатку наводять тезу, яка потім підтверджується аргументами

Індуктивна — спочатку наводять аргументи, а потім подають висновок

ПИСЬМОВО! Творче моделювання

Доповніть речення власними думками. Визначте різновид аргументу, який ви дібрали.

1. За що я люблю котів, так це за те, що… 2. Понад усе на світі я не люблю…, оскільки… 3. Вибачте, будь ласка, за затримку — справа в тому, що… 4. Я люблю…, оскільки… 5. Понад усе на світі я люблю… 6. Бути дівчинкою (хлопчиком) краще, адже… 7. Я хочу стати…, оскільки… 8. Коли мені виповниться п’ятдесят, я хочу бути…, адже… 9. Я люблю читати, тому що…

Розгляньте пам’ятку. Розкажіть (усно перекажіть) про прийоми підтримання уваги.

Пам’ятка «Прийоми підтримання уваги»

1. Питання до аудиторії пробуджують її від сплячки. Питання мають бути простими для відповіді, але не так чи ні.

2. Організація дискусії. Висловіть щось суперечливе — активізація уваги буде забезпечена.

3. Звернення до окремих слухачів. Наприклад, до когось конкретно поставте питання: «Ви згодні?». Такі питання привертають увагу всієї аудиторії.

4. Авансування. Це спеціальне затягування повідомлення важливої або цікавої думки, ідеї, подробиць. У такому випадку оратор лише каже про той чи інший факт: «Але про це детальніше я розкажу трохи згодом».

5. Несподіваний короткий відхід від теми.

6. Демонстрація предмета.                                              7. Наближення до слухачів.

8. Розважальні елементи в промові.

Отже, завдання, які слід виконати письмово:

ПИСЬМОВО!

Запишіть основні моменти у вигляді плану.

ПИСЬМОВО! Творче моделювання

# data[].attributes.attachment_link.title
Українська мова

# data[].attributes.attachment_link.description
Підручники для 8 класу - Українська мова

# data[].attributes.attachment_link.provider_name
сайт ЗНО.Освіта.UA

# data[].attributes.attachment_link.title
Словосполучення - тести ЗНО/НМТ - завдання з української мови - сайт ЗНО.Освіта.UA

# data[].attributes.attachment_link.description
Завдання та тести з теми "Словосполучення" зовнішнього незалежного оцінювання (ЗНО), національного мультипредметного тесту (НМТ) з української мови

# data[].attributes.attachment_link.provider_name
Віртуальна читальня освітніх матеріалів

# data[].attributes.attachment_link.readable_text
ПРАКТИЧНА РИТОРИКА

§ 15. РИТОРИКА ЯК МИСТЕЦТВО, НАУКА Й НАВЧАЛЬНА ДИСЦИПЛІНА

157. Прочитайте епіграфи. Дайте відповіді на запитання:

1. Чому в античні часи великого значення надавали ораторському мистецтву?

2. Як ви розумієте вислови Аристотеля й Цицерона?

3. Із чим асоціюється у вас риторика? Що вам відомо про неї?

4. Чого ви очікуєте від уроків риторики?

5. Чим, на вашу думку, відрізняються поняття "мовець" і "оратор"?

6. Розкрийте зміст східної мудрості в контексті теми уроку.

157. Прочитайте вислови відомих людей. Яку думку вони утверджують? Зробіть висновки про те, якого значення й чому в усі часи надавали риториці.

1. Я стверджую, що якби в будь-яке місто прибули оратор і лікар та якби під час Народного зібрання зайшла суперечка, кого з двох обрати лікарем, то на лікаря ніхто й дивитися не схотів би, а обрали б того, хто володіє словом, варто б йому лише забажати (Платон). 2. Красномовству властиво захоплювати серця й хвилювати їх усякими способами. Воно то вривається в думки, то закрадається в них, сіє нове переконання, визволяє вкорінене (Цицерон). 3. Красномовство - це мистецтво говорити так, щоб ті, до кого ми звертаємося, слухали не лише без труднощів, але і з задоволенням (Б. Паскаль). 4. Завдяки красномовству нас може полонити людина, на яку ми зазвичай не звертаємо уваги (Ж.-Ж. Руссо). 5. Красномовство - це галузь знань, яка навчає яскраво й переконливо говорити або писати про предмет мовлення (М. Кошанський). 6. Справжнє красномовство не потребує ні дзвонів, які б скликали народ, ні поліції, щоб підтримувати порядок (Емерсон).

Вивчення риторики має починатися з усвідомлення суті цього поняття, пошуків відповіді на запитання: що таке "риторика"?

Насамперед варто пам'ятати: риторика здавна служила ідеалам добра. Історія свідчить, що звуження чи викривлення змісту риторики призводило до публічного звинувачення її, висміювання, глуму і, зрештою, зречення, осудження й витіснення її зі сфери освіти й науки.

158. Розгляньте таблицю. Зробіть висновки про статус риторики. Віддавна це питання є дискусійним. Одні дослідники схильні вважати риторику мистецтвом, інші - наукою. Хтось виявляє і ті й інші характерні ознаки. До якої думки схильні ви?

✵ засобами живого слова впливає на розум, почуття й волю інших;

✵ нагадує нам про гармонію;

✵ має багато спільного з акторською майстерністю;

✵ возвеличує людський дух.

✵ має свої терміни, закони й правила, яких повинен дотримуватися кожен, хто хотів би освоїти її ази;

✵ спирається на категорійну систему відповідних наук, що допомагає їй аргументувати, аналізувати, доказувати й узагальнювати.

✵ навчає "шляху праведного й життя корисного добрими словами";

✵ формує навички ефективного спілкування в різних життєвих ситуаціях;

✵ виховує громадянина; формує зразкову суспільну й особисту високоморальну поведінку.

На різних етапах розвитку ораторського мистецтва риторику характеризували як "знаряддя стилю", "мистецтво мислити - мистецтво говорити - мистецтво писати", "мистецтво переконання", "чесну й велику вільну мудрість", "княгиню душ", "царицю мистецтв", "мистецтво переконання", "теорію й майстерність ефективного мовлення" та ін.

В античні часи роль публічного слова була настільки сильною й вирішальною, що навчання ораторів прирівнювалося до мистецтва. Тому ораторське мистецтво розглядали як мистецтво впливу на слухачів.

Шкільна риторика - це предмет, що формує в учнів навички ефективного спілкування в різних життєвих ситуаціях.

Щоб усвідомити суть риторики, варто зрозуміти її закони. Становлення оратора відбувається за законами риторики.

159. Розгляньте таблицю, що розкриває дієвість риторики. З'ясуйте, формування яких життєво важливих умінь передбачає кожен закон.

Закони риторики

Стратегічний

Стратегія - це програма дій. А кожна планована дія, щоб бути результативною, передбачає поставлення цілі. Ціль може бути різна: поінформувати, переконати, поділитися досвідом, враженнями, результатами; схилити на свій бік; пояснити, розважити тощо.

Наступний крок - визначення питань, цікавих і важливих для цієї аудиторії (слухача). Третя сходинка - написання тез (короткого викладу суті кожного питання).

160. Прочитайте висловлення. Яких законів риторики вони стосуються?

1. Ораторське мистецтво немислиме, якщо оратор не оволодів досконало предметом, про який хоче говорити (Цицерон). 2. Не оратор є мірою слухача, а слухач - мірою оратора (Антисфен). 3. Публіка - інструмент, на якому грає оратор, але інструмент живий і здатний реагувати. Між тим, хто говорить, і тим, хто слухає, налагоджується постійний обмін почуттями й емоціями (Е. Лабуле). 4. Не скупіться на метафори: що більше їх буде, то краще (П. Пороховщиков). 5. Ви так ускладнили доповідь думками й фактами, що я відчув себе пляшкою з вузькою горловиною, у яку наливають з відра (В. Александров).

161. Античні мудреці вміли мислити образно. Риторику вони уявляли у вигляді риторичного дерева, де кожна деталь щось означала:

Будь-яка важлива справа має починатися з визначення цілей. Усі наступні кроки спрямовуємо на реалізацію їх. Так само і підготовку до спілкування (особливо надто важливого для вас) варто починати з цільової організації. Пам'ятайте, що цілей спілкування є багато. Цілевизначення розглядають як елементарну частинку, маленький гвинтик, від якого значною мірою залежить запуск процесу внутрішньої організації спілкування.

Виділяють такі елементарні цілі: поінформувати слухачів; поділитися знаннями (враженнями, відчуттями, переживаннями); переконати, схилити на свій бік; розважити, розсмішити; навчити, збагатити, змусити сумніватися, викликати бажання діяти, шукати істину та ін.

У структурі риторики як навчального предмета виділяють такі частини: історію, теорію, практику й техніку.

Знання основ практики риторики дає змогу грамотно вибудовувати будь-який риторичний твір. Грамотним називають той публічний виступ, що підготовлений з урахуванням особливостей аудиторії, теми, відповідності аргументації; виступ, у якому гармонійно поєднуються зміст і форма промови, якісні характеристики, досвід оратора й тісний контакт зі слухачем.

162. Прочитайте цитати. Які з них не викликають у вас сумніву, а які дискусійні? Відповідь обґрунтуйте.

1. Риторика - це те, що перетворює світ (Сократ). 2. Дар переконливого мовлення є такий самий, що й дар лікування, адже лікування допомагає тілові, а переконливе мовлення лікує душі (Ф. Прокопович). 3. Можливо, і ми коли-небудь дочекаємося, що наші юристи, професори й узагалі посадові особи, зобов'язані по службі говорити не тільки вчено, але й зрозуміло і гарно, не будуть виправдовуватися тим, що вони "не вміють" говорити. Адже в принципі для інтелігентної людини погано говорити повинно б вважатися такою ж непристойністю, як не вміти читати й писати (А. Чехов). 4. У тоні голосу, в очах, у виразі обличчя мовця є не менше красномовства, ніж у самих словах (Жан Лабрюйель).

163. Поміркуйте й скажіть, яким було досі та яким є зараз ваше ставлення до риторики. Розгляньте додаток 11. Яким чином світлини й малюнки, що утворили колаж, розкривають суть риторики? Яких малюнків чи світлин тут бракує? Розкажіть про те, які деталі формують у вашій уяві образ риторики.

Виконайте один із варіантів домашнього завдання.

164. За визначенням Я. Мацько, риторика є "наукою успіху". Доберіть приклади, що підтверджують цю думку, і розкажіть про це.

165. Прочитайте. Візьміть один із висловів за тезу, доберіть 3-4 аргументи на підтвердження її.

1. Хто не вміє говорити - кар'єри не зробить (Б. Наполеон). 2. Уміння говорити - це означає сказати так, щоб у вашому слові відчули вашу волю, культуру, особистість. Цього потрібно вчитися (А. Макаренко). 3. Факти - найкраща річ у мовленні (А. Коні). 4. Поняття "риторика" значно ширше за поняття "ораторське мистецтво", оскільки охоплює широкий спектр знань, умінь і навичок від виникнення ідеї до самого процесу мовлення (3. Савкова).

166. Дізнайтеся, яку риторику називають чорною. Розкажіть про суть її й висловіть свою думку щодо неї. Доберіть ілюстрації, що унаочнюють чорну риторику.

Відвідайте наш новий сайт - Матеріали для Нової української школи - планування, розробки уроків, дидактичні та методичні матеріали, підручники та зошити

# data[].attributes.attachment_link.title
РИТОРИКА ЯК МИСТЕЦТВО, НАУКА Й НАВЧАЛЬНА ДИСЦИПЛІНА - ПРАКТИЧНА РИТОРИКА - Підручник Українська мова 10 клас (рівень стандарту) - Н.Б. Голуб - Педагогічна думка 2018

# data[].attributes.attachment_link.description
РИТОРИКА ЯК МИСТЕЦТВО, НАУКА Й НАВЧАЛЬНА ДИСЦИПЛІНА - ПРАКТИЧНА РИТОРИКА - Українська мова 10 клас (рівень стандарту) - Н.Б. Голуб - Підручник для 10 класу закладів загальної середньої освіти - Дібрані вправи, завдання й запитання утворюють цілісну дидактичну систему, спрямовану на досягнення кінцевих результатів, передбачених навчальною програмою.

# data[].attributes.attachment_link.authors[].name
Щербак Ольга 

# data[].attributes.attachment_link.title
Презентація "Складні слова. Правопис складних слів."

# data[].attributes.attachment_link.description
У даних матеріалах подана розробка презентації з теми: "Складні слова. Правопис складних слів." Подані правила з правопису та ілюстровані матеріали для уч...

# data[].attributes.headline
Стисло про Риторику Аристотеля

# data[].attributes.subject
Стисло про Риторику Аристотеля

# data[].attributes.attachment_link.title
Риторика — Аристотель [Среда Философии]

# data[].attributes.attachment_link.title
Джим Керри - Знаменитая Речь Взорвавшая Интернет! Мотивация Меняющая Сознание!

# data[].attributes.headline
Чемпіонат світу з ораторського мистецтва

# data[].attributes.subject
Чемпіонат світу з ораторського мистецтва

# data[].attributes.attachment_link.authors[].name
Александр Поясок

# data[].attributes.attachment_link.title
2015 Чемпион мира по ораторскому искусству | Mohammed Qahtani | Toastmasters rus | Public Speaking

# data[].attributes.headline
МЕТОДИЧКА ОРАТОРА

# data[].attributes.subject
МЕТОДИЧКА ОРАТОРА

# data[].attributes.attachment_link.authors[].name
Василий Свистунов

# data[].attributes.attachment_link.title
Лучшее публичное выступление, которое я видел. Методичка.(перевод

# data[].attributes.headline
ОРАТОРИ. Давній Рим. ЦИЦЕРОН,.

# data[].attributes.subject
ОРАТОРИ. Давній Рим. ЦИЦЕРОН,.

# data[].attributes.attachment_link.authors[].name
Уроки истории Питона Каа

# data[].attributes.attachment_link.title
Цицерон. Жизнь за Римскую республику. (рус.) Исторические личности

# data[].attributes.headline
ОРАТОРИ . Давня Греція. ДЕМОСФЕН,

# data[].attributes.subject
ОРАТОРИ . Давня Греція. ДЕМОСФЕН,

# data[].attributes.attachment_link.authors[].name
Уроки истории Питона Каа

# data[].attributes.attachment_link.title
Демосфен. Слово против меча. (рус.) Исторические личности

# data[].attributes.attachment_link.authors[].name
Останній Гетьман

# data[].attributes.attachment_link.title
Тарас Шевченко | Біографія | Цікаві факти |

# data[].attributes.attachment_link.readable_text
Українська література. Профільний рівень. 11 клас. Борзенко

Для Є. Маланюка творчість була не лише мистецтвом, а ще й національною самопрезентацією. "Мистецька творчість нещадна і мстива, - писав поет. - Вона викриває в творі національність творця, вона зраджує в нім найглибше - расу". Тому й не відділяв автор поетичного від національного. І в поезії, і в боротьбі волів бути собою. Його "Напис на книзі віршів" звернений насамперед до нащадків. Це спроба пояснити, чому поезія для нього мусила стати зброєю - мала бути одночасно і "стилосом", і "стилетом". Образи, звичайно, символічні і для поета не випадкові. Їх винесено в назву збірки "Стилет і стилос", у якій є вірш зі схожою назвою ("Стилет чи стилос?").

Стилет - це короткий гострий ніж, бойова зброя, а стилос - зроблена з дерева паличка для письма, знаряддя поета в давнину. І якщо спершу автор вагався, який вибір зробити ("Стилет чи стилос? - не збагнув. Двояко / Вагаються трагічні терези"), то в "Написі на книзі віршів" він утверджує неподільність творчості й боротьби.

Цей вірш - самохарактеристика поета й водночас цікавий мистецький твір. У ньому автор досить оригінально стилізував творчий процес під воєнні дії: ліричний герой - "залізних імператор строф" - веде свої поезії, "як когорти" бійців, у наступ.
Коментар фахівця Поет виробив власну мову символів, що є водночас і знаряддям, і результатом його світоаналізу. Саме символізм визначає одну із провідних рис поетичного мовлення Маланюка - лаконічність як принцип, що регулює структуру тексту. Леонід Куценко, дослідник літератури Читацький практикум
Прочитайте поезію. Виконайте завдання.
Напис на книзі віршів
Напружений, незломно-гордий,

Залізних імператор строф -

Веду ці вірші, як когорти,

В обличчя творчих катастроф.

Позаду - збурений Батурин

В похмурих загравах облуд, -

Вони ж металом - morituri* -

Сурмлять майбутньому салют,

Важкі та мускулясті стопи

Пруживий одбивають ямб -

Це дійсності, а не утопій

Звучить громовий дифірамб.

Ось - блиском - булаву гранчасту

Скеровую лише вперед:

Це ще не лет, але вже наступ,

Та він завісу роздере.

Шматками розпадеться морок,

І ти, нащадку мій, збагнеш,

Як крізь тисячолітній порох

Розгорнеться простір без меж.

Збагнеш оце, чим серце билось,

Яких цей зір нагледів мет,

Чому стилетом був мій стилос

І стилосом бував стилет.

* Поет використовує слово з латинського вислову Ave, Caesar, morituri te salutant або Ave, Imperator, morituri te salutant (Здрастуй, Цезарю (Імператоре), приречені на смерть вітають тебе) - традиційного привітання гладіаторів, яким вони демонстрували свою відданість і готовність до боротьби.
Чотирнадцять кинджалів (Кей Сейдж, 1942) Виявляємо літературну компетентність

1. Яке враження справила на вас поезія? Які почуття викликала? Які запитання виникли у вас під час читання? Обговоріть їх з однокласниками, однокласницями й учителями. У який інший спосіб ви зможете знайти відповіді на свої запитання?

2. Якого року написана поезія? Пригадайте, які події відбувалися в цей час у творчому житті митця. На вашу думку, який вплив мали ці події на мотив, пафос поезії "Напис на книзі віршів"?

3. Визначте провідні образи поезії. Які з них пов'язані з античністю? Які - з минулим України? Які - із сучасністю?

4. До кого звернена поезія? Поміркуйте, чому поет обрав саме такого адресата.

5. Пригадайте твори української та зарубіжної літератури, у яких розкривається мотив призначення поета і поезії. На вашу думку, що спільного мають ці твори з твором Є. Маланюка "Напис на книзі віршів"?

6. Об'єднайтеся в малі групи, висуньте гіпотези, обґрунтуйте їх і презентуйте однокласникам та однокласницям.

* Твір "Напис на книзі віршів" відкриває видану Є. Маланюком у 1930 р. збірку "Земля й залізо", епіграфом до якої поет обрав цитату з твору Лесі Українки:

У тих піснях, що в чорних водах Стіксу,

Відбилося криваве лихоліття.

Цікаво, що цих рядків поетеса за життя не оприлюднила, а надруковані вони були вже після її смерті. Поміркуйте, якого додаткового значення надає поезії "Напис на книзі віршів" цей епіграф.

* Чому, говорячи про свою поезію, Є. Маланюк використовує античні образи?

* Чому у вірші одне слово подане латиною?

7. Оберіть рівень складності, виконайте завдання й презентуйте свою роботу однокласникам та однокласницям. Наведіть аргументи на доказ тез дослідника Леоніда Куценка.

* "Поет виробив власну мову символів...".

* "Поет виробив власну мову символів, що є водночас і знаряддям, і результатом його світоаналізу".

* "...символізм визначає одну із провідних рис поетичного мовлення Маланюка - лаконічність...".

﻿

# data[].attributes.attachment_link.authors[].name
Міністерству освіти і науки України

# data[].attributes.attachment_link.title
Про творче покликання ("Напис на книзі віршів")

# data[].attributes.attachment_link.description
Для Є. Маланюка творчість була не лише мистецтвом, а ще й національною самопрезентацією. "Мистецька творчість нещадна і мстива, - писав поет. - Вона викриває в творі національність творця, вона зраджує в нім найглибше - расу". Тому й не відділяв автор поетичного від національного. І в поезії, і в боротьбі волів бути собою.

# data[].attributes.attachment_link.authors[].name
Читаймо українською

# data[].attributes.attachment_link.title
Євген Маланюк «Один вечір»

# data[].attributes.attachment_link.authors[].name
Підготовка до ЗНО

# data[].attributes.attachment_link.title
Євген Маланюк. Життєвий шлях митця. Українська література 11 клас

# data[].attributes.attachment_link.authors[].name
Новоархангельська ЦПБ

# data[].attributes.attachment_link.title
МАЛАНЮК ЄВГЕН "ПІД ЧУЖИМ НЕБОМ"

# data[].attributes.attachment_link.provider_name
Віртуальна читальня освітніх матеріалів

# data[].attributes.attachment_link.readable_text
КАЛЕНДАРНО-ТЕМАТИЧНЕ ПЛАНУВАННЯ УРОКІВ УКРАЇНСЬКОЇ МОВИ В 10 КЛАСІ (ПРОФІЛЬ - УКРАЇНСЬКА ФІЛОЛОГІЯ). І СЕМЕСТР
МОВА ЯК СУСПІЛЬНЕ ЯВИЩЕ. УКРАЇНСЬКА МОВА В УКРАЇНІ

УРОК 1. МОВА ЯК СУСПІЛЬНЕ ЯВИЩЕ. ОСНОВНІ ФУНКЦІЇ МОВИ

УРОК 2. МОВНА СИТУАЦІЯ В ДЕРЖАВІ.УКРАЇНСЬКЕ ЗАКОНОДАВСТВО ПРО МОВУ. МОВНІ ОБОВ'ЯЗКИ ГРОМАДЯН

УРОК 3. МОВНИЙ "СУРЖИК", ЙОГО ПРИЧИНИ. ПРОБЛЕМИ ЕКОЛОГІЇ УКРАЇНСЬКОЇ МОВИ

УРОК 4. З ІСТОРІЇ РОЗВИТКУ УКРАЇНСЬКОЇ МОВИ. ОСНОВНІ ЕТАПИ ФОРМУВАННЯ Й РОЗВИТКУ УКРАЇНСЬКОЇ НАЦІОНАЛЬНОЇ МОВИ

УРОК 5. ОСНОВНІ ЕТАПИ РОЗВИТКУ УКРАЇНСЬКОЇ МОВИ ТА ЇХ ЗВ'ЯЗОК З ІСТОРІЄЮ СЛОВ'ЯНСЬКИХ НАРОДІВ. ПОЯВА ПИСЕМНОСТІ

УРОК 6. КИРИЛО І МЕФОДІЙ ТА ЇХНЯ РОЛЬ У СТАНОВЛЕННІ СЛОВ'ЯНСЬКОЇ ПИСЕМНОСТІ. КИРИЛИЦЯ ЯК ОСНОВА ДЛЯ РОЗВИТКУ СЛОВ'ЯНСЬКИХ СИСТЕМ ПИСЬМА. ВИДИ ПИСЬМА В ПЕРІОД КИЇВСЬКОЇ РУСІ

УРОК 7. КОРОТКІ ВІДОМОСТІ З ІСТОРІЇ УКРАЇНСЬКОЇ ПИСЕМНОСТІ. ПЕРШІ ГРАМАТИКИ УКРАЇНСЬКОЇ МОВИ

УРОК 8. СУЧАСНИЙ УКРАЇНСЬКИЙ АЛФАВІТ. РОЗВИТОК МОВИ НА СУЧАСНОМУ ЕТАПІ

СУЧАСНА УКРАЇНСЬКА ЛІТЕРАТУРНА МОВА ЯК ВИЩА ФОРМА ІСНУВАННЯ НАЦІОНАЛЬНОЇ МОВИ

УРОК 9. ФОРМИ ІСНУВАННЯ МОВИ: ЗАГАЛЬНОНАРОДНА МОВА, ЛІТЕРАТУРНА МОВА, ПРОСТОРІЧЧЯ, ДІАЛЕКТ, ПРОФЕСІЙНІ РІЗНОВИДИ, ЖАРГОН, АРГО

УРОК 10. ДІАЛЕКТИ ЯК ІСТОРИЧНА БАЗА ЛІТЕРАТУРНИХ МОВ. ТЕРИТОРІАЛЬНІ Й СОЦІАЛЬНІ ДІАЛЕКТИ. УКРАЇНСЬКИЙ МІСЬКИЙ СЛЕНГ. МОВА СЕЛА

УРОК 11. СТИЛІСТИЧНА СИСТЕМА УКРАЇНСЬКОЇ МОВИ (СТИЛІ, ПІДСТИЛІ, СТИЛІСТИЧНІ ЗАСОБИ, СПОСОБИ І ПРИЙОМИ ОРГАНІЗАЦІЇ СТИЛІСТИЧНИХ ЗАСОБІВ У ТЕКСТІ)

УРОК 12. ТЕМАТИЧНЕ ОЦІНЮВАННЯ № 1

ФОНЕТИКА УКРАЇНСЬКОЇ ЛІТЕРАТУРНОЇ МОВИ ЯК УЧЕННЯ ПРО ЇЇ ЗВУКОВУ СИСТЕМУ

УРОК 13. МІСЦЕ ФОНЕТИКИ ТА ОРФОЕПІЇ В СИСТЕМІ МОВИ. ОСНОВНІ ФОНЕТИЧНІ ОДИНИЦІ УКРАЇНСЬКОЇ МОВИ: ЗВУК, СКЛАД, ФОНЕТИЧНЕ СЛОВО, ФРАЗА

УРОК 14. КЛАСИФІКАЦІЯ ГОЛОСНИХ І ПРИГОЛОСНИХ ЗВУКІВ. ОСОБЛИВОСТІ ФОНЕМИ В МОВЛЕННІ. ІНВАРІАНТ, ПОЗИЦІЙНИЙ ВАРІАНТ ФОНЕМИ

УРОК 15. ОСНОВНІ ІСТОРИЧНІ ЧЕРГУВАННЯ ПРИГОЛОСНИХ ЗВУКІВ ПРИ СЛОВОЗМІНІ Й СЛОВОТВОРЕННІ

УРОК 16. ЧЕРГУВАННЯ [О] ТА [Е] З [I], ЧЕРГУВАННЯ [О] ТА [Е] З НУЛЕМ ЗВУКА, ЧЕРГУВАННЯ [О] З [Е] ПІСЛЯ Ж, Ч, Ш, ДЖ ТА [Й]

УРОК 17. ЗМІНИ ПРИГОЛОСНИХ У МОВІ. АСИМІЛЯТИВНІ, ДИСИМІЛЯТИВНІ ПРОЦЕСИ. ЯВИЩЕ МЕТАТЕЗИ

УРОК 18. ПРИСТАВНІ ПРИГОЛОСНІ. МИЛОЗВУЧНІСТЬ УКРАЇНСЬКОЇ МОВИ. СТИЛІСТИЧНІ ЗАСОБИ ФОНЕТИКИ

УРОК 19. ОСНОВНІ ВИПАДКИ ЧЕРГУВАННЯ У - В, І - Й, З - ІЗ - ЗІ (ЗО)

УРОК 20. ТЕМАТИЧНЕ ОЦІНЮВАННЯ № 2

УКРАЇНСЬКА ОРФОЕПІЯ ЯК УЧЕННЯ ПРО СИСТЕМУ ЗАГАЛЬНОПРИЙНЯТИХ ПРАВИЛ УКРАЇНСЬКОЇ ЛІТЕРАТУРНОЇ ВИМОВИ

УРОК 21. ОСНОВНІ НОРМИ ЛІТЕРАТУРНОЇ ВИМОВИ. ОСОБЛИВОСТІ ВИМОВИ ГОЛОСНИХ ТА ПРИГОЛОСНИХ ЗВУКІВ

УРОК 22. ЧИННИКИ, ЩО ВПЛИВАЮТЬ НА ВИМОВУ. ПРИЧИНИ ВІДХИЛЕННЯ ВІД ОРФОЕПІЧНИХ НОРМ. ІНТОНАЦІЙНІ ОСОБЛИВОСТІ УКРАЇНСЬКОГО МОВЛЕННЯ

УРОК 23. НАГОЛОС В УКРАЇНСЬКІЙ МОВІ, ЙОГО ВИДИ ТА РОЛЬ В РОЗРІЗНЕННІ СЛІВ І ЇХНІХ ФОРМ

УРОК 24. ОРФОЕПІЧНА НОРМА. ОСОБЛИВОСТІ ВИКОРИСТАННЯ ОРФОЕПІЧНОГО СЛОВНИКА

УРОК 25. ВИДИ ЧИТАННЯ: ПЕРЕГЛЯДОВЕ, ОЗНАЙОМЛЮВАЛЬНЕ, ВИВЧАЛЬНЕ, ОЗНАЙОМЛЮВАЛЬНО-ВИВЧАЛЬНЕ, ОЗНАЙОМЛЮВАЛЬНО-РЕФЕРАТИВНЕ. ВИРАЗНЕ ЧИТАННЯ ТЕКСТІВ РІЗНИХ СТИЛІВ ВІДПОВІДНО ДО ОРФОЕПІЧНИХ ТА ІНТОНАЦІЙНИХ ВИМОГ. КОНТРОЛЬ ЧИТАННЯ МОВЧКИ

УКРАЇНСЬКА ГРАФІКА. УКРАЇНСЬКА ОРФОГРАФІЯ ЯК УЧЕННЯ ПРО СИСТЕМУ ЗАГАЛЬНОПРИЙНЯТИХ ПРАВИЛ НАПИСАННЯ СЛІВ

УРОК 26. З ІСТОРІЇ СТАНОВЛЕННЯ УКРАЇНСЬКОЇ ГРАФІКИ Й ОРФОГРАФІЇ. ОСНОВНІ ПРИНЦИПИ ОРФОГРАФІЇ: ФОНЕТИЧНИЙ, МОРФОЛОГІЧНИЙ, ТРАДИЦІЙНИЙ, ДИФЕРЕНЦІЮВАЛЬНИЙ

УРОК 27. СКЛАДНІ ВИПАДКИ ПРАВОПИСУ АПОСТРОФА

УРОК 28. СКЛАДНІ ВИПАДКИ ПРАВОПИСУ М'ЯКОГО ЗНАКА

УРОК 29. ПРАВИЛА НАПИСАННЯ СКЛАДНИХ СЛІВ РАЗОМ, ОКРЕМО, ЧЕРЕЗ ДЕФІС. ПРАВОПИС СКЛАДНОСКОРОЧЕНИХ СЛІВ

УРОК 30. ПРАВИЛА СКЛАДОПОДІЛУ ТА ПЕРЕНОСУ СЛІВ

УРОК 31. ПРАВИЛА ВЖИВАННЯ ВЕЛИКОЇ ЛІТЕРИ. НАПИСАННЯ ПРІЗВИЩ, ІМЕН, ПО БАТЬКОВІ ТА ГЕОГРАФІЧНИХ НАЗВ. ЛАПКИ У ВЛАСНИХ НАЗВАХ

УРОК 32. НАПИСАННЯ СЛІВ ІНШОМОВНОГО ПОХОДЖЕННЯ

УРОК 33. ОРФОГРАФІЧНІ НОРМИ. НОВОВВЕДЕННЯ В УКРАЇНСЬКОМУ ПРАВОПИСІ. РЕДАГУВАННЯ ТЕКСТУ З ОРФОГРАФІЧНИМИ ПОМИЛКАМИ. ВИКОРИСТАННЯ ОРФОГРАФІЧНОГО СЛОВНИКА ІНШОМОВНИХ СЛІВ

УРОК 34. НАПИСАННЯ ПЕРЕКАЗУ ІЗ ТВОРЧИМ ЗАВДАННЯМ

УРОК 35. РЕДАГУВАННЯ ВЛАСНОГО ПЕРЕКАЗУ

УРОК 36. ТЕМАТИЧНЕ ОЦІНЮВАННЯ № 3

ЛЕКСИКОЛОГІЯ УКРАЇНСЬКОЇ МОВИ ЯК УЧЕННЯ ПРО ЛЕКСИЧНИЙ СКЛАД

УРОК 37. УКРАЇНСЬКА ЛЕКСИКОЛОГІЯ ЯК УЧЕННЯ ПРО ЛЕКСИЧНИЙ СКЛАД МОВИ. СЛОВО ЯК ОСНОВНА ОДИНИЦЯ МОВИ. ОЗНАКИ СЛОВА. СЛОВО І ПОНЯТТЯ

УРОК 38. СЕМАСІОЛОГІЯ ЯК УЧЕННЯ ПРО ЗНАЧЕННЯ СЛІВ І ВИРАЗІВ. ЛЕКСИЧНЕ ЗНАЧЕННЯ СЛОВА. ТИПИ ЛЕКСИЧНИХ ЗНАЧЕНЬ. СИСТЕМНІ ВІДНОШЕННЯ В ЛЕКСИЦІ УКРАЇНСЬКОЇ МОВИ

УРОК 39. ПОНЯТТЯ ПРО БАГАТОЗНАЧНІ Й ОДНОЗНАЧНІ СЛОВА. ПРЯМЕ Й ПЕРЕНОСНЕ ЗНАЧЕННЯ СЛОВА. ОСНОВНІ ТИПИ ПЕРЕНОСНИХ ЗНАЧЕНЬ: МЕТАФОРА, МЕТОНОМІЯ, СИНЕКДОХА. ВІДОБРАЖЕННЯ МЕТАФОР, МЕТОНОМІЙ, СИНЕКДОХ У ТЕКСТАХ

УРОК 40. ПОНЯТТЯ ПРО ОМОНІМІЮ. ПОВНІ I НЕПОВНІ ОМОНІМИ. ВИДИ НЕПОВНИХ ОМОНІМІВ: ОМОФОРМИ, ОМОФОНИ, ОМОГРАФИ, МІЖМОВНІ ОМОНІМИ

УРОК 41. ПОНЯТТЯ ПРО ПАРОНІМИ. СТИЛІСТИЧНІ ФУНКЦІЇ ПАРОНІМІВ. СТИЛІСТИЧНІ ФУНКЦІЇ ПАРОНІМІВ. ПРИЙОМ ПАРОНОМАЗІЇ

УРОК 42. СКЛАДАННЯ УСНОГО ТВОРУ

УРОК 43. СКЛАДАННЯ ПИСЬМОВОГО ТВОРУ

УРОК 44. ЯВИЩЕ СИНОНІМІЇ. СИНОНІМИ ТА ЇХ ВИДИ. ВИКОРИСТАННЯ СИНОНІМІВ ДЛЯ УНИКНЕННЯ ТАВТОЛОГІЇ, ПЛЕОНАЗМУ ТА МОВНОЇ НЕДОСТАТНОСТІ

УРОК 45. АНТОНІМИ ТА ЇХ ВИДИ. СТИЛІСТИЧНІ ФІГУРИ, ПОВ'ЯЗАНІ З ПОНЯТТЯМ АНТОНІМІЇ (АНТИТЕЗА, ОКСИМОРОН)

УРОК 46. ВЛАСНЕ УКРАЇНСЬКА ЛЕКСИКА ТА СЛОВА, УСПАДКОВАНІ З ІНДОЄВРОПЕЙСЬКИХ І СХІДНОСЛОВ'ЯНСЬКИХ МОВНИХ СПІЛЬНОСТЕЙ. ПОНЯТТЯ ПРО СТАРОСЛОВ'ЯНСЬКУ МОВУ ТА ЇЇ РОЛЬ У РОЗВИТКУ УКРАЇНСЬКОЇ МОВИ. СТИДЛІСТИЧНА РОЛЬ СТАРОСЛОВ'ЯНІЗМІВ У МОВЛЕННІ

УРОК 47. ЗАПОЗИЧЕНА ЛЕКСИКА. ПРИЧИНИ І ДЖЕРЕЛА ЗАПОЗИЧЕНЬ. ЛАТИНСЬКІ Й ГРЕЦЬКІ ЕЛЕМЕНТИ. СЛОВА УКРАЇНСЬКОГО ПОХОДЖЕННЯ В ЛЕКСИЧНОМУ СКЛАДІ ІНШИХ МОВ (РОСІЙСЬКОЇ, БІЛОРУСЬКОЇ, ПОЛЬСЬКОЇ)

УРОК 48. СЛОВА ІНШОМОВНОГО ПОХОДЖЕННЯ ТА ІНТЕРНАЦІОНАЛІЗМИ В СКЛАДІ УКРАЇНСЬКОЇ МОВИ. ВАРВАРИЗМИ

УРОК 49. ОСОБЛИВОСТІ ПРАВИЛЬНОГО Й ДОЦІЛЬНОГО ВИКОРИСТАННЯ ВЛАСНЕ УКРАЇНСЬКИХ ТА ЗАПОЗИЧЕНИХ СЛІВ

УРОК 50. НАПИСАННЯ ВІДГУКУ ПРО ТВІР МИСТЕЦТВА

УРОК 51. РОЗМОВНА, ПРОСТОРІЧНА, ЕМОЦІЙНО ЗАБАРВЛЕНА ЛЕКСИКА. СЛЕНГ. ЕКЗОТИЗМИ. ПУРИЗМИ. СТИЛІСТИЧНІ МОЖЛИВОСТІ РОЗМОВНОЇ, ПРОСТОРІЧНОЇ ЛЕКСИКИ

УРОК 52. РОЗМОВНЕ МОВЛЕННЯ, СФЕРА ЙОГО ВИКОРИСТАННЯ ТА ОСНОВНІ ОСОБЛИВОСТІ. ВЛАСНЕ ВИСЛОВЛЮВАННЯ УЧНЯ НА СОЦІОКУЛЬТУРНУ ТЕМУ

УРОК 53. ЛЕКСИЧНЕ БАГАТСТВО ДІАЛЕКТНОЇ ЛЕКСИКИ. ЕТНОГРАФІЗМИ. ТОПОНІМІКА Й ОНОМАСТИКА В СИСТЕМІ УКРАЇНСЬКОЇ МОВИ

УРОК 54. СПЕЦИФІЧНО ПРОФЕСІЙНА ЛЕКСИКА. НАУКОВА ЛЕКСИКА. ТЕРМІНИ, КАНЦЕЛЯРИЗМИ ТА ШТАМПИ. СТИЛІСТИЧНЕ ВИКОРИСТАННЯ ТЕРМІНІВ, КАНЦЕЛЯРИЗМІВ ТА ШТАМПІВ

УРОК 55. НАУКОВИЙ СТИЛЬ. ОСНОВНІ ОЗНАКИ. ОСОБЛИВОСТІ КОНСПЕКТУВАННЯ. СКЛАДАННЯ ТЕЗ НАУКОВО-ПОПУЛЯРНОЇ СТАТТІ

УРОК 56. ЗАСТАРІЛІ СЛОВА ТА ЇХ РІЗНОВИДИ: АРХАЇЗМИ, ІСТОРИЗМИ. СТИЛІСТИЧНІ ФУНКЦІЇ АРАХАЇЧНОЇ ЛЕКСИКИ ТА ПРОЦЕС РЕАКТИВАЦІЇ ПАСИВНОЇ ЛЕКСИКИ

УРОК 57. НЕОЛОГІЗМИ. ПРИЧИНИ Й ШЛЯХИ ВИНИКНЕННЯ НОВИХ СЛІВ. ЗАГАЛЬНОМОВНІ ТА ІНДИВІДУАЛЬНІ НЕОЛОГІЗМИ. СТИЛІСТИЧНА РОЛЬ НЕОЛОГІЗМІВ. НОВІ СЛОВА У СЛОВНИКАХ

УРОК 58. НАПИСАННЯ АНОТАЦІЇ

УРОК 59. МОВЛЕННЄВИЙ КОЛОРИТ: УРОЧИСТЕ, ВВІЧЛИВЕ, ОФІЦІЙНЕ, ІНТИМНО-ЛАСКАВЕ, ФАМІЛЬЯРНЕ, ГУМОРИСТИЧНЕ, САТИРИЧНЕ МОВЛЕННЯ

УРОК 60-61. КОМУНІКАТИВНІ ОЗНАКИ МОВЛЕННЯ. (ПОНЯТТЯ ПРО КОМУНІКАТИВНУ ДОЦІЛЬНІСТЬ, ТОЧНІСТЬ, ЯСНІСТЬ, ПРАВИЛЬНІСТЬ, ЛОГІКУ, ПОСЛІДОВНІСТЬ, ОБРАЗНІСТЬ, ВИРАЗНІСТЬ, ЕСТЕТИЧНІСТЬ МОВИ). ОСОБЛИВОСТІ МОНОЛОГІЧНОГО МОВЛЕННЯ. ПІДГОТОВКА ВЛАСНОГО ВИСЛОВЛЮВАННЯ. ВИСТУП НА ЗБОРАХ, СЕМІНАРАХ, КОНФЕРЕНЦІЇ

УРОК 62. ОСНОВНІ ВИДИ МОВЛЕННЄВОГО СПІЛКУВАННЯ. ОСОБЛИВОСТІ АУДІЮВАННЯ, ГОВОРІННЯ, ЧИТАННЯ Й ПИСЬМА. УКРАЇНСЬКИЙ МОВЛЕННЄВИЙ ЕТИКЕТ

УРОК 63. ОСНОВНІ АСПЕКТИ КУЛЬТУРИ МОВЛЕННЯ: ІНФОРМАТИВНІСТЬ, НОРМАТИВНІСТЬ. ОСОБЛИВОСТІ ДІАЛОГІЧНОГО МОВЛЕННЯ. ПРИНЦИПИ ВЕДЕННЯ ДИСКУСІЇ

УРОК 64. ЛІНГВОКУЛЬТУРЕМИ

УРОК 65. ТЕМАТИЧНЕ ОЦІНЮВАННЯ № 4

# data[].attributes.attachment_link.title
Усі уроки української мови 10 клас І семестр Профіль - українська філологія - 2018 рік

# data[].attributes.attachment_link.description
У посібнику вміщено всі уроки української мови для І семестру 10 класу, які розроблено за програмою профільного рівня (профіль - українська філологія) із врахуванням змін, здійснених Міністерством освіти і науки України.

# data[].attributes.attachment_link.readable_text
Означення відокремлюють у таких випадках:

1) якщо вони виражені прикметниковими чи, дієприкметниковими зворотами і стоять після означуваного слова: Ти пахнеш, як роси в житі, як столи, рушниками накриті, як співаюча стружка ялова, як мамина лагідна мова (Д. Павличко); Дні летять, повні сонця й музики (В. Сосюра);

2) якщо означення непоширені і стоять після означуваного слова, перед яким уже є означення: Досвітні вогні, переможні, урочі,

прорізали темряву ночі (Леся Українка);

Примітка. Якщо ж перед означуваним словом немає означення, то означення, що стоять цісля нього, можуть відокремлюватися або не відокремлюватися залежно від бажання автора: А потім минали дні за днями, минали тижні й місяці, довгі, безрадісні, одноманітні (А. Шиян); / даль небес холодних, синіх дарує знов життя мені (Л. Первомайський).

3) якщо означення відноситься до члена речення, вираженого особовим займенником: Утомлені своїм довічним рабством, вони жадають розірвати пута і скинути ярмо з своєї шиї (Леся Українка);

4) якщо препозитивне означення, виражене прикметниковим чи дієприкметниковим зворотом, має додатковий обставинний відтінок: Заглиблена в спогади, Ніна не почула, як розчинилися двері і мати переступила через хатній поріг (А. Шиян);

5) якщо означення відірване від означуваного слова іншими членами речення: Село ще спало, намокле, змерзле, ховалося під білу ковдру квітучих садків і ждало сонця, щоб обігрітися (М. Карплюк);

6) якщо неузгоджені означення стоять після узгоджених: В хату ввійшов старий Джеря, високий, тонкий, з сивуватими довгими вусами, з нужденним блідим лицем та смутними очима (І. Нечуй-Левицький);

7) неузгоджені означення, виражені неозначеною формою дієслова відокремлюються лише в тому випадку, якщо є спеціальна інтонація й можна підставити слово а саме: Солдати мали завдання, вийти до набережної (О. Гончар).

Не відокремлюються:

1) означення, які стосуються не лише підмета, а й присудка: Стоїть ліс темний і сумний (М. Рильський);

2) означення, що стосуються неособових займенників: Одягнені всі півколом ставали навкруг пам лтника;

3) означення, виражені зворотами, що стоять безпосередньо перед означуваним словом і не мають обставинного значення: І дощами вмиті журавлі в блакиті одлітають у тривожний дальній шлях (А. Малишко).

Поширені й непоширені прикладки бувають відокремленими і виділяються комами, якщо:

1) стоять після пояснюваного іменника: Секвойя, найвище дерево у світі, росте в Північній Америці і сягає заввишки до 120 метрів (Журнал); Микола, Прокопів хлопчик, такий школярик гарненький був (А. Тесленко);

2) стоять перед пояснюваним іменником і мають обставинний відтінок: Природний співак, Петро любив пісні і в душі пишався своїм артистичним хистом (Газета);

3) стосуються особового займенника (незалежно від місця в реченні): Заслужений митець, він з радістю передає багатий досвід молоді (Газета);

4) приєднуються за допомоги сполучника як і мають обставинний відтінок причини: У горах Брянський, як командир, зустрівся з новими труднощами (О. Гончар);

Примітка. Прикладка зі сполучником як не відокремлюється комами, коли вона означає в ролі кого чи чого виступає предмет: Соняшник як декоративна рослина довго прикрашав тільки квітники та оранжереї (В. Уткін).

5) приєдується за допомоги слів родом, на ім 'я, на ймення, так званий: Полтавець родом, Симоненко закінчив свій короткий життєвий шляху Черкасах, у Шевченковім краю (О. Гончар); Козак Бобренко, на ім'я Григорій, єдиний син достойної вдови (Л. Костенко);

6) приєднуються до пояснювальних членів речення словами або, тобто, особливо, як-от: Вікова психологія, тобто галузь психології, включає дитячу психологію, психологію розвитку дорослої людини і геронтопсихологію (3 підр.).

Примітка. Якщо прикладка має уточнювальне значення чи потрібно підкреслити самостійність або ж коли поширена прикладка має вже в своєму складі розділові знаки, вона відокремлюється за допомоги тире: За городом у нас стояв столітній кучерявий дуб - свідок мого захоплення Кобзарем (М. Познанська); Тільки стрічалися нам земляки наші - білі берези, явори й темні дуби... (Леся Українка).

# data[].attributes.attachment_link.title
ВІДОКРЕМЛЕНІ ОЗНАЧЕННЯ

# data[].attributes.attachment_link.description
Означення відокремлюють у таких випадках: 1) якщо вони виражені прикметниковими чи, дієприкметниковими зворотами і стоять після означуваного слова: Ти пахнеш, як роси в житі, як столи, рушниками накриті, як співаюча стружка ялова, як мамина лагідна мова (Д

# data[].attributes.attachment_link.authors[].name
Залипашки TV

# data[].attributes.attachment_link.title
КАРТКИ, словниковi диктанти ДО УРОКІВ МОВИ.doc