# data[].attributes.attachment_link.title
Martin Luther, the Reformation and the nation | DW Documentary

# data[].attributes.attachment_link.description
See all the wonderful things Aksel Bekker Michelsen Karensmindeskolen has made

# data[].attributes.body
Sct. George og dragen

# data[].attributes.attachment_link.description
Online undervisningsforløb til kristendomskundskab. Mere end 40 videoer, masser af analyseopgaver, tematiske forløb og meget mere. Prøv gratis i 30 dage.

# data[].attributes.body
Her finder du artikler om Islam

# data[].attributes.attachment_link.description
Online undervisningsforløb til kristendomskundskab. Mere end 40 videoer, masser af analyseopgaver, tematiske forløb og meget mere. Prøv gratis i 30 dage.

# data[].attributes.body
Den virkelige og den filmiske Luther

# data[].attributes.attachment_link.provider_name
Filmcentralen / streaming af danske kortfilm og dokumentarfilm

# data[].attributes.attachment_link.title
Luther | Filmcentralen / streaming af danske kortfilm og dokumentarfilm

# data[].attributes.body
En beretning om reformationen i Danmark, skrevet af Helgesen i 1533 på latin, her oversat til dansk.

# data[].attributes.attachment_link.readable_text
Kildeintroduktion:

Den reformkatolske munk, teolog og historiker Poul Helgesen (ca. 1485-1534) fortalte i Skibbykrøniken om herredagen i 1533. Herredagen var et årligt møde mellem konge og rigsråd, hvor kongen bl.a. fungerede som dømmende magt i retssager. I 1533 var en af de væsentligste opgaver dog at vælge en ny konge efter Frederik 1.s død. Poul Helgesen, som var kritisk over for både lutherdommen og katolicismen, beretter om, hvordan rigsrådet på grund af intern splid besluttede, at man skulle udsætte valget af den nye konge et år. Ifølge Helgesen var kampen mellem lutheranere og katolikker det største stridspunkt i rigsrådet. Derfor var det umuligt at nå til enighed om den oplagte kandidat til embedet, Frederik 1.s søn Christian, fordi han var overbevist lutheraner.

To af de mest indflydelsesrige lutheranere i rigsrådet, Mogens Gøye og Erik Banner, forlod herefter, ifølge Helgesen, herredagen. Dermed kunne rigsrådets katolske flertal benytte lejligheden til at styrke katolicismen ved at indføre sanktioner mod de lutherske prædikanter. Helgesen efterlader ingen tvivl om, at han stillede sig stærkt tvivlende over for de protestantiske råders oprigtige tro. Udskydelsen af kongevalget var med til at destabilisere landet og var stærkt medvirkende til udbruddet af Grevens Fejde i 1534.

Ved Trinitatis Tider[1] i Herrens år 1533, da der efter Kong Frederiks død ingen konge var i Danmark, holdtes der en almindelig herredag i København, hvor det samlede rigsråd skulle rådslå om valget af en ny konge. Men denne rådslagning blev udsat indtil videre, for at man i den kongeløse tid mere kunne sørge for sine egne sager end for statens tarv. Den øverste magt var nemlig hos rigsrådet, men de var på grund af deres forskellige interesser og stemninger så uenige og splidagtige indbyrdes, at der så godt som ikke var en eneste ting, de kunne blive enige om, endsige da om valget af en konge. Da der nu fremdeles intet var, som vakte større uenighed end den ved lutheriets troløshed fremkaldte adsplittelse i kirken, idet meningerne på begge sider stod stærkt mod hverandre, så indså nogle af de forstandigere både blandt de gejstlige og verdslige råder, at der på grund af lutheriet ville opstå de største ulykker i riget. Idet de nu ønskede at imødegå dette ved hensigtsmæssige midler, begyndte de at indlede forhandlinger om, hvorledes de kirkerøverske prædikanter, der ledte rigets befolkning bort fra den sande gudsfrygt og enfold og som ikke ville finde sig i lydighed mod kirkens foresatte, kunne revses og atter bringes ind under kirkens orden, og ligeledes om, hvorledes man kunne råde bod på de brud på kirkefreden, som var fuldbyrdede på forskellige steder, genoprette Gudsdyrkelsen på de hellige steder, som var blevet vanhelligedet, og atter bringe de med magt undertrykte præster og munke lindring og genoprejsning. Den ypperste ridder, hr. Mogens Gøye, begav sig da hemmelig bort, for at han ikke skulle blive tvunget til at indvillige i en beslutning herom, og tog med sig sin eftersnakker og abekat, hr. Erik Banner, ved hvis hemmelige overtalelser han blev endnu mere forhærdet og umedgørlig; thi denne Erik var det lutherske partis mest stivsindede hjælper og forsvarer. For øvrigt var det hele lutter spilfægteri, og der var ikke den mindste oprigtighed i hele denne adfærd; thi skønt denne Mogens Gøye var fraværende, mærkede man dog hans nærværelse over alt. I den grad havde Satan overvægten i dette

Danmarks rige, at i tros- og religionssager ikke blot nogle enkelte lægmænd var uenige med prælaterne[2], men også skinbiskopperne[3] (hvoraf der den gang var mange) med de sande biskopper. Ja i den grad var vor, det vil sige den kristelige religions hellige handlinger disse skinbiskopper forhadte, at de fuldstændig foragtedes af dem .... Biskoppernes titler, udmærkelsestegn, prægtige optog, hædersbevisninger, privilegier, skattefriheder og herligheder, besiddelser, godser og prægtige slotte, ja det var de begærlige nok efter, og besiddelsen heraf hævdede de med brask og bram, men biskoppernes embedspligter gav de sig ikke af med. Og således skete det ifølge Guds retfærdige dom (fordi ingen ville lade sig omvende til et sundere levned), at intet for alvor kunne fastslås mod lutheranernes så ugudelige sekt ...
Ordforklaringer m.m.
[1] Trinitatis: omkring den 8. juni.

[2] Prælat: medlem af et domkapitels øverste myndighed.

[3] Poul Helgesen mener med skinbiskopper dem, som ikke var blevet indviet. Det gjaldt Knud Gyldenstjerne, Joachim Rønnow, Oluf Munk og Torben Bille.

# data[].attributes.attachment_link.description
Kildeintroduktion: Den reformkatolske munk, teolog og historiker Poul Helgesen (ca. 1485-1534) fortalte i Skibbykrøniken om herredagen i 1533. Herredagen var et årligt møde mellem konge og rigsråd, hvor kongen bl.a. fungerede som dømmende magt i retssager. I 1533 var en af de væsentligste opgaver dog at vælge en ny konge efter Frederik 1.s død.

# data[].attributes.body
De 95 teser i tekst

# data[].attributes.attachment_link.description
Martin Luthers 95 teser om afladen fra 1517 på dansk og latin

# data[].attributes.body
Tidslinje

# data[].attributes.body
Martin Luther slog de 95 teser op på kirkedøren i Wittenberg

# data[].attributes.attachment_link.title
Luthers opgør med afladshandlen - 95 teser der indledte reformationen

# data[].attributes.body
Opslagsværk om historie

# data[].attributes.attachment_link.readable_text
Historiens Verden

Med over 21550 A4-sider er Historiens Verden den første komplette danske verdenshistorie på nettet.

Historiens Verden er udviklet af Det Historiske Akademi og forfattet af historikere med undervisningserfaring fra grundskole, gymnasiale uddannelser og universiteter.

REDAKTIONEN
ANBEFALER

Præsidentvalget
i USA

Det minoiske
Thalassokrati

NYE KILDETEKSTER
Et af fokuspunkterne på HistoriensVerden.dk er udgivelsen af kildetekster.
I den forbindelse har vi et særligt fokus på unikke danske kildetekster fra Englænderkrigene i det 19. århundrede og dansk kolonihistorie.
Følg med i udgivelserne og få indsigt i dansk historie fra kildernes verden.

DANSKE KOLONIER

Forordning om
forsyninger til Vestindien
Den 19. april 1779

Den 19. marts 1779

Forordning om
Vestindisk og
guineisk Rente- og
Generaltoldkammer
Den 7. januar 1760

Kong Erik Menved
Rimkrøniken

Kong Christoffer 2.
Rimkrøniken

Kong Erik Lam
Rimkrøniken

Svend Grathe
Rimkrøniken

ENGLANDSKRIGENE

Den 27. maj 1808

Den 21. juni 1808

ARTIKELSERIER
I 2019-2020
Udover en lang række artikler indenfor romersk historie, middelalder og nyere tids historie vil vi fokusere på temaerne Den kolde Krig og Mellemøsten efter 1948.

DEN KOLDE KRIG

Berlinmuren - et af Den kolde Krigs ikoner

Et af de temaer, som vi vil fokusere på i resten af 2019 og 2020, er Den kolde Krig. Den kolde Krig var en voldsom periode med konflikt mellem Sovjetunionen og USA.
Den evindelige frygt for kom-munismen drev amerikanerne til at yde økonomisk støtte til kup mod demokratisk valgte regeringer. Europas kolonimagter havde stadig vanskeligere ved at styre deres oversøiske imperier, og det førte til nye selvstændige stater i Asien og Afrika.

MELLEMØSTEN EFTER 1948

Flygtningeskibet The Exodus

I 2019 og 2020 følger også en artikelserie om Mellemøsten efter 1948. Mellemøsten har i den sidste del af det 20. århundrede været kendetegnet ved sine mange konflikter. Den arabiske nationalisme, som udsprang af oppositionen mod britisk og fransk koloniherredømme, fik ny næring ved grundlæggelsen af Israel i 1948.

ROMERNES VERDEN

Temaet:
Den oldkristne Kirke

Augustins værker og skrifter
Confessiones og De civitate Dei

Latinsk Teologi
De tidlige teologer og de tre store

BIBLIOTEKER MED
ADGANG TIL
HISTORIENS VERDEN
En lang række danske biblioteker har gratis adgang til Historiens Verden.
Tjek her om dit bibliotek er på listen over HV-Biblioteker.

LISTE OVER BIBLIOTEKER

# data[].attributes.attachment_link.description
His­to­ri­ens Verden Med over 21550 A4-sider er His­to­ri­ens Verden den første komp­let­te danske ver­dens­his­to­ri­e på nettet. His­to­ri­ens Verden er udviklet af Det Hi­sto­ris­ke Akademi og for­fat­tet af his­to­ri­ke­re med un­der­vis­nings­er­fa­ring fra grund­sko­le, gym­na­si­a­le ud­dan­nel­ser og u­ni­ver­si­te­ter. REDAKTIONEN ANBEFALER Præsidentvalget i USA Det minoiske Thalassokrati NYE KILDETEKSTER Et af fokuspunkterne på His­to­ri­ens­Ver­den.dk er udgivelsen af kildetekster.

# data[].attributes.body
Hjemmeside med flere forskellige vinkler og artikler på reformationen

# data[].attributes.attachment_link.readable_text
Underviser du på en ungdomsuddannelse? Så vil vi gerne hjælpe dig med at gøre Reformationen til et mere interessant tema til undervisningen!

I tillæg til vores temamagasin REFORMATION 1517-2017 har vi udarbejdet en række undervisningsforløb, som du finder nedenfor. Forløbene er hver på 3 til 7 sider og indeholder tekster, litteraturhenvisninger, arbejdsopgaver og meget mere - og de kan bruges både tværfagligt og enkeltfagligt. Materialet er indsamlet og udarbejdet af Sissel Worm Glass, lektor i dansk og dramatik og Sofie Reimick, lektor i religion og historie, fra hhv. Favrskov Gymnasium og Aarhus Katedralskole.

Hvis du selv har lavet forløb, der fungerer godt i forbindelse med undervisning om Reformationen og dens indflydelse, så send dem meget gerne til os på magasin@fuau.dk - jo mere vi deler - jo mere hjælper vi hinanden.

Nedenfor finder du først en række bud på intro-film og tekster til et forløb om Reformationen relevant for alle fag, og derefter selve forslagene til undervisningsforløb markeret med de specifikt relevante fag. På de sidste sider under hvert forløb findes opgaver, øvelser og forslag til arbejdsspørgsmål, som er timet til et undervisningsforløb på ca. 1-4 lektioner:

INTRODUKTION TIL REFORMATIONEN / alle fag REFORMATIONENS BETYDNING FOR VERDEN - DENGANG OG I DAG CENTRALE FORESTILLINGER I LUTHERS TEOLOGI
DET PROTESTANTISKE KIRKERUM
SALMEN SOM GENRE
SATIRE SMÆDESKRIFTER OG FLYVERBLADE
TEMA PÅ DANMARKSHISTORIEN.DK
På hjemmesiden danmarkshistorien.dk er et stort reformationstema under opbygning, som kommer til at bestå af en lang række artikler, kildemateriale, mytedrab, film og quizzer, der alle relaterer sig til forskellige aspekter af reformationen og dens betydning for dansk samfundsudvikling og kulturarv. Materialet bliver udarbejdet af nogle af landets førende eksperter på området.
FOR YDERLIGERE MATERIALE OM REFORMATIONEN:

# data[].attributes.attachment_link.description
Underviser du på en ungdomsuddannelse? Så vil vi gerne hjælpe dig med at gøre Reformationen til et mere interessant tema til undervisningen! I tillæg til vores temamagasin REFORMATION 1517-2017 har vi udarbejdet en række undervisningsforløb, som du finder nedenfor.

# data[].attributes.headline
De tre hovedretninger i kristendommens historie

# data[].attributes.subject
De tre hovedretninger i kristendommens historie

# data[].attributes.body
Artikler om reformationen fra Folkeuniversitetet

# data[].attributes.body
Reformatoren

# data[].attributes.attachment_link.readable_text
Martin Luther var den centrale person i Reformationens opgør med det katolske pavedømme. Luther læste ud fra Bibelen, at mennesket ikke kan frelse sig selv ved sine egne gerninger, men alene Guds nåde kan frelse

Martin Luthers liv før Reformationen

Martin Luther blev født i Eisleben, Tyskland, den 10. november 1483. Som barn gik han i latinskole, og i 1501 begyndte han på universitetet i Erfurt. Han fik aldrig færdiggjort sit jurastudium på grund af en traumatisk oplevelse, der gjorde, at han valgte at lægge sit liv helt om.

På en rejse kom Luther i fare på grund af et voldsomt tordenvejr, og han aflagde et løfte til Gud om, at han ville gå i kloster, hvis han overlevede. Dette var grunden til, at han i 1505 forlod universitetet for at blive munk.

Luthers karriere var dog langt fra forbi, da han gik i kloster i Erfurt. Efter få år begyndte han sit præstestudie, og i en periode underviste han også i moralfilosofi.

Der er en meget tæt forbindelse mellem Luthers personlige liv og den udvikling, som finder sted i hans teologiske overvejelser. I den første tid som munk mente Luther, at mennesket selv skulle gøre sig fortjent til frelsen. Hans liv var derfor præget af ønsket om altid at leve i overensstemmelse med kirkens retningslinier.

Forandringen i Luthers liv kom ikke, fordi han efter lang tids anstrengelser følte, at han kunne gøre sig fortjent til frelsen. Den kom tværtimod, da han fik en helt ny og anden forståelse af, hvad kristendommen er. Han mente, at det er menneskets tro på Gud, der frelser, og at gerningerne ikke er afgørende. Denne tanke er kendt som læren om retfærdiggørelse ved tro. Luther sagde engang: "Gud har ikke noget at bruge dine gode gerninger til, det har din fattige næste derimod."

Luthers opgør med den katolske kirke

Luther var i direkte modstrid med Den katolske kirke i hans samtid. Kirken solgte aflad, hvilket betød, at man kunne give penge til kirken, som så garanterede, at man ville blive udsat for mindre pine, når man døde og kom i skærsilden. Skærsilden blev i samtiden opfattet som et sted, hvor mennesket blev straffet for sine forkerte handlinger, inden det blev lukket ind i paradis. Luther mente, at disse forestillinger var uden belæg i Bibelen og udelukkende tjente til at give penge til Den katolske kirke.

Den konflikt i forhold til forståelsen af Bibelen som Luther stod i i forhold til Den katolske kirke, blev meget hurtigt til en praktisk konflikt. I 1517 offentliggjorde Luther 95 teser om afladshandel, hvor han rettede en kompromisløs kritik af centrale dele af katolicismens trossætninger. Luther blev hurtigt kendt og berygtet langt ud over Tysklands grænser for sine tanker.

Flere gange blev Luther forhørt og truet på livet af Den katolske kirke. De forbød folk at læse hans bøger, og de ville tvinge ham til at tilbagekalde dem. Luthers svar var, at medmindre man med Bibelen i hånden eller ved brug af indlysende argumenter kunne vise, at han tog fejl, så ville han fastholde, at han havde ret. Luther er blevet kendt for under et forhør i Worms at sige til sine anklagere: "Her står jeg, jeg kan ikke andet".

Bibelen oversættes

Luther udgav selv flere bøger, hvor han argumenterede for sine synspunkter. Ud over at skrive lærebøger i, hvad der ifølge ham var det mest centrale i kristendommen, oversatte han også Bibelen til tysk. Bibelen er ifølge Luther Guds tale til mennesker.

Derfor mente han også, at enhver skulle have mulighed for selv at læse den på sit eget sprog. Oversættelsen er blevet rost for sine sproglige kvaliteter.

I den katolske kirke foregik hele gudstjenesten dengang på latin, og privatpersoner kunne ikke få en oversættelse af Bibelen på deres eget sprog. Luther mente ikke, at der var grund til at lægge stor vægt på, hvilken form gudstjenesten havde. Ud af de syv sakramenter, som man havde i den katolske kirke, bevarede Luther kun dåb og nadver.

Reformationen

Luther var den centrale person i reformationen, dvs. i den forandring af både kirkens lære og form, som skete i opgøret med katolicismen i 1500-tallet. Dermed var grunden lagt til den protestantiske kristendom, som ca. 590 millioner mennesker bekender sig til i år 2005. Protestantismen har fået stor indflydelse langt ud over kirkens grænser for eksempel i politik og i værdidebatten.

Luther var dog hverken den første eller den eneste, der havde ment, at mennesket udelukkende blev frelst af nåde. Af andre store reformatorer med samme opfattelse kan nævens den franske Johannes Calvin og den schweiziske Ulrich Zwingli.

Luther bliver ofte fremhævet som en af de personer, der har fået stor betydning for den moderne kultur. Særligt hans tanker om forholdet mellem stat og kirke har været betydningsfulde. Luther mente, at staten og kirken skal være adskilt i den forstand, at samfundet skal bygge på love og skal have ret til at straffe sine borgere, mens kirken skal være nådens rige, hvor folk kan høre evangeliet og få forladelse for deres synder. Denne tankegang er blevet kendt som to regimente-læren.

Luthers syn på jøder og tyrkere

Selvom det er helt klart, at Luther har haft indflydelse på europæisk kultur og har givet større plads til tolerance, så har man ofte overset, at han på andre punkter var alt andet end tolerant. Luther roste for eksempel de lande, der helt havde udvist jøderne.

Om tyrkerne skrev han, at de var djævelens tjenere, som var bestemt til den evige ild. Han gik så langt som til at sige, at man ikke skulle bekymre sig, når en tyrker blev slået ihjel i krig, fordi tyrkeren blot var Guds fjende, der alligevel var forudbestemt til evig pine i helvede.

I sin beskrivelse af jøder og tyrkere er Luther ekstremt unuanceret og hans meget voldsomme skrifter om dem stemmer dårligt overens med de tanker om kærlighed, nåde og fred, som er centrale i de bøger og tanker, som han er bedst kendt for. Luthers sidste kræfter blev brugt på en bog om forsoning mellem Gud og mennesker, inden han døde i sin fødeby Eisleben i 1546.

Luthers centrale værker

Luther skrev meget og er kendt som en dygtig forfatter. Det kan derfor være svært at pege på, hvilke værker, der er de centrale. Et bud på de tre vigtigste bøger kunne være:

Om et kristenmenneskes frihed 1520

Om de gode gerninger 1520

Den lille katekismus 1529

# data[].attributes.attachment_link.description
Martin Luther var den centrale person i Reformationens opgør med det katolske pavedømme. Luther læste ud fra Bibelen, at mennesket ikke kan frelse sig selv ved sine egne gerninger, men alene Guds nåde kan frelse Martin Luther blev født i Eisleben, Tyskland, den 10. november 1483.

# data[].attributes.body
Reformatoren

# data[].attributes.attachment_link.readable_text
Den engelske middelalderteolog ønskede et opgør med griske biskopper, der udbyttede folket i stedet for at give dem åndelig næring

Den engelske teolog og prædikant John Wycliffe kan betragtes som en pionér for reformationen, selvom den egentlig først begyndte over hundrede år efter hans død. Han var optaget af mange af de samme ting som reformatorerne, for eksempel at fastslå Bibelen som den højeste autoritet i kirken og gøre den tilgængelig på folkets eget sprog (i stedet for kun på latin).

På mange måder var han dog også rodfæstet i fortiden. Når han hævdede, at kirken burde være præget af selvvalgt fattigdom i stedet for af grådighed, så stod han i forlængelse af tiggermunkenes tanker fra højmiddelalderen. Biskopper, kardinaler og paver levede et luksusliv for penge, som de havde indkrævet fra folket, og det mente mange var i stærk modstrid med den måde, som de kunne læse i Bibelen, at Jesus og apostlene havde levet på.

Kirken skal være fattig
John Wycliffe blev født i en landby i Yorkshire i det nordlige England, men han flyttede som ung til Oxford for at studere. Her blev han undervist af flere af samtidens intellektuelle giganter. Wycliffe blev især påvirket af William af Ockham. William er endnu i dag blandt de kendteste tænkere fra denne periode.

Ud over at være universitetslærer var William af Ockham også franciskanermunk. Lige siden begyndelsen med Frans af Assisi havde franciskanerne lagt vægt på selvvalgt fattigdom som et ideal. Der var ofte konflikter internt i franciskanerordenen omkring, hvor vigtig fattigdom var, men William af Ockham støttede en ret bogstavelig tolkning af fattigdomsidealet. Wycliffe gik endnu videre og hævdede, at ikke bare bestemte ordener, men hele kirken burde have fattigdom som ideal og derfor give afkald på verdslig rigdom.

William af Ockham var også en del af samtidens dominerende filosofiske retning, som kaldes skolastikken. Skolastikken lagde stor vægt på dybdeborende filosofisk diskussion af alle tænkelige emner. I eftertiden har man ofte gjort nar ad skolastikerne med påstande om, at de for eksempel diskuterede, hvor mange engle der kunne danse på et knappenålshoved. Men i virkeligheden var det en ret avanceret akademisk disciplin, som hjalp middelalderens tænkere til at sætte deres tanker i system.

John Wycliffe blev hurtigt blandt de dygtigste til at anvende den skolastiske metode. Han blev også selv ansat på universitetet for at undervise andre i den. Efterhånden blev han dog mere og mere skeptisk over for den skolastiske metode. Han kom til at mene, at den var en unødvendig spekulation, som ikke hjalp med at erkende sandheden, men derimod stod i vejen for den enkle sandhed, som man kunne læse i Bibelen.

Erklæret som kætter af paven
Imidlertid blev John Wycliffe indblandet i kirkepolitik. I 1360'erne og 70'erne deltog han i den engelske konges delegationer, der forhandlede med pavens folk. Forhandlingerne handlede om, hvorvidt England skulle betale tribut til pavestolen. Wycliffe var af den overbevisning, at paven og kirken ikke skulle skrabe jordisk gods til sig, så det hjalp han den engelske delegation med at argumentere for.

I middelalderen ejede kirken en meget stor del af jorden i alle lande i Europa, også i England. Wycliffe talte for, at kirken skulle overlade sine ejendomme til staten. Han havde nemlig set, hvordan rigdommen fordærvede kirkens folk og gjorde dem mere optaget af materielle end åndelige værdier.

Efterhånden blev Wycliffe en af de vigtigste fortalere for fattigdomsidealet, og også paven selv blev opmærksom på ham. Det resulterede i, at pave Gregor XI i 1377 udstedte en bulle mod ham og hans synspunkter. Det betød, at hans synspunkter blev erklæret kætterske.

Det fik dog ikke Wycliffe til at stoppe snarere tværtimod. Han gik endnu videre i sine synspunkter. Han ønskede en gennemgribende reform af kirken, hvor Bibelen skulle være den højeste norm. Dens ord skulle være hævet over pavens og biskoppernes. På denne måde mindede Wycliffe meget om de senere reformatorer. Også Martin Luther oplevede at få udstedt en pavelig bulle imod sig, men stod fast på sine synspunkter.

Kirken er usynlig
Wycliffe angreb mange af de samme punkter i den romersk-katolske kirkes lære, som også reformatorerne senere gjorde op med. Den romersk-katolske kirke har den såkaldte transsubstantiationslære, ifølge hvilken man mener, at brødet og vinen i nadveren bliver forvandlet til Kristi legeme og blod og ophører med at være brød og vin. Både Wycliffe og reformatorerne mente, at dette var et udtryk for en overdrevet spekulativ filosofi, som man havde ladet få for stor indflydelse på kirkens lære.

På nogle områder gik Wycliffe endda endnu længere end reformatorerne. Hans syn på kirken indebar, at den sande kirke i virkeligheden var en usynlig åndelig forsamling af de sande kristne. Det stod i skarp kontrast til den meget synlige og magtfulde institution, som den romersk-katolske kirke var.

Paven ønskede altså at undertrykke Wycliffes synspunkter, men Wycliffe var meget populær i sit hjemland, England, ikke mindst blandt de lavtuddannede. Wycliffe talte jo for, at også de, der ikke forstod latin, skulle have mulighed at læse Bibelen på egen hånd, og at den intellektuelle elite (præster og biskopper) ikke skulle have nogen særstatus.

Reformationen videreførte arven fra Wycliffe
Med hjælp fra hans tilhængere, de såkaldte lollarder, lykkedes det at oversætte hele Bibelen til engelsk. På grund af hans popularitet kunne de kirkelige myndigheder ikke komme til at gøre ham noget, så han endte sine dage i fred og ro i sit hjem i en lille by i England.

Efter hans død fortsatte lollarderne med at prædike for folket. I modsætning til Wycliffe selv blev de dog i høj grad forfulgt og nåede næsten at blive udryddet inden reformationen kom til England i det 16. århundrede.

Alligevel levede Wycliffes tanker videre. Mange af hans idéer, bortset fra de mere radikale, blev genoptaget af den tjekkiske reformator Jan Hus, der var en stor dreng da Wycliffe døde og altså levede over 100 år før Martin Luther. Og gennem Jan Hus blev tankerne også videreført til den store reformation, som blev gennemført af Luther, Calvin og mange andre i det 16. århundrede.

# data[].attributes.attachment_link.description
Den engelske middelalderteolog ønskede et opgør med griske biskopper, der udbyttede folket i stedet for at give dem åndelig næring Den engelske teolog og prædikant John Wycliffe kan betragtes som en pionér for reformationen, selvom den egentlig først begyndte over hundrede år efter hans død.

# data[].attributes.body
Reformatoren

# data[].attributes.attachment_link.readable_text
Tjekken Jan Hus angreb den katolske kirkes officielle teologi, og hans protester fik indflydelse på både politik og teologi

Tjekken Jan Hus indledte i begyndelsen af 1400-tallet et skarpt angreb på den katolske kirkes officielle teologi. Den tyske kejser fik ham kætterdømt og levende brændt, men hans protester fik indflydelse på såvel samtidens politiske landskab som den senere protestantiske teologi.

Om Jan Hus tidlige liv ved man ikke meget andet end, at han blev født i Husinec i det sydlige Bøhmen omkring 1370 og siden kom til Prag, hvor han læste teologi fra 1390. I 1400 blev han ordineret som præst og året efter antaget som professor på Karlsuniversitetet, som han var rektor for 1409-1410.

Begyndende oprør imod paven
Prag lå midt i det mægtige Tysk-Romerske Kejserrige, så en tysksproget overklasse dominerede også her det intellektuelle og politiske liv. Nye nationale og folkelige bevægelser var imidlertid begyndt at rejse sig rundt omkring i det multinationale imperium, og det gjaldt ikke mindst i det tjekkisktalende område i Bøhmen. Disse tanker fandt især deres vej til hertil sammen med den kætterdømte engelske teolog John Wycliffes lære.

Han havde været professor i Oxford og herfra indledt et angreb på den etablerede kirke. Han hævdede at Bibelen var den højeste autoritet, og herudfra undsagde han både pavedømme, helgendyrkelse, aflad og lignende. Som konsekvens opfordrede han lægmænd til at prædike evangeliet for folket, og som hjælp hertil oversatte han Bibelen til engelsk, hvilket på den tid var uhørt.

Tjekkisk oprør
Også internt på Prags nye Karlsuniversitet var professorerne splittet i en tysk og en tjekkisk fraktion. De stredes ikke kun med hinanden akademisk, men også når det gjaldt synet på kirken og staten var de meget uenige. De tyske professorer var kejser- og pavetro konservative. De tjekkiske professorer derimod ønskede en reform af kirken. De talte for bøhmisk selvbestemmelse, streng kirketugt, og de slog hårdt på at også lægfolk skulle nyde nadveren under to skikkelser det vil sige at modtage både brød og vin ved altergangen. Hidtil var det forbeholdt gejstligheden at modtage vinen.

Jan Hus var blandt de ledende i den tjekkiske fraktion, og ved siden af sit arbejde på universitet var han også prædikant i Betlehemskapellet, som hørte direkte under universitetet. Hus prædikede på tjekkisk og for store skarer af mennesker imod kirkens magtmisbrug.

Han var erklæret modstander af afladshandel, simoni (det vil sige salg af kirkelige embeder), præsternes verdslige magt, betaling af tidende, osv. Han stillede krav om reformer af systemet og talte uophørligt de fattige tjekkiske bønders sag.

Hus syn på kirken
Hans oprør byggede på hans syn på ekklesiologien, det vil sige den teologiske lære om kirken. Kraftigt inspireret af Wycliffe mente Hus ikke at Guds sande kirke, var en verdslige institution med hovedsæde i Rom. Nej, kirken var den samlede skare af kristne, der var forudbestemt til frelse.

I den synlige kirke kunne der sagtens være mange medlemmer, som ikke var forudbestemt til frelse, men de var kun i og ikke af kirken. Selvom paven skulle være af kirken, var han stadig kunne overhoved for den særlige romerske, og var han ikke af kirken var selv denne magt ikke hans på lovlig vis.

Da man ikke kunne vide på forhånd, hvem der var forudbestemt til frelse, og hvem til fortabelse, så faldt det ikke Hus ind at tale for, at kirken skulle sprænges. Han insisterede blot på at man af forsigtighed skulle undgå ethvert misbrug af den kirkelige magt, og derfor var reformer nødvendige.

Kætterdømt
Allerede i 1407 var Hus udfald blevet så voldsomme og ubekvemme for den etablerede kirke, at han fik forbud mod at prædike, men det lukkede ikke munden på ham. I 1409 havde paven indledt en verdensomspændende kampagne for at komme Wycliffes indflydelse til livs. Han skrifter blev forbudte, hans teologi fordømt og prædikenfriheden inddraget.

Da Hus nægtede at følge det pavelige påbud, blev han ekskommunikeret af kirken og dømt landflygtig. Det tjekkiske folk og selv den bøhmiske regering støttede trods trusler den oprørske præst. Hus selv fortsatte ufortrødent sit arbejde, han prædikede fortsat offentligt i Prag og publicerede flere bøger på tjekkisk, hvori han udlagde sin teologi og talte imod kirke og pavedømme.

For at komme ham til livs blev han i 1415 lovet frit lejde, hvis han ville møde på konciliet i Konstanz og fremlægge sin sag. Hus, der troede på invitationens lødighed, drog til Konstanz, men blev straks pågrebet af myndighederne.

Anklagen lød på at han i 30 tilfælde var enig med kætteren Wycliffe, hvilket var sandt i flere, men bestemt ikke alle tilfælde. Hus fik ingen reel mulighed for at forsvare sig foran konciliet, og nægtede tillige at tilbagekalde de holdninger, han havde fremsat i sine prædikener og sine bøger. Derfor blev han efterfølgende fordømt som kætter og den 6. juni 1415 blev han brændt levende.

Husittiske oprør
Hus blev meget hurtigt opfattet som en martyr af det tjekkiske folk. De havde tidligere vist, at de var villige til at gribe til våben til fordel for ham, og efter hans henrettelse udbrød der endnu engang et massivt bøhmisk oprør imod både pave og kejser. Det var både religiøst, nationalt og socialt betinget, og eftervirkningerne heraf kom til at vare mere end 200 år.

Oprørerne splittede sig op i flere grupper, hvoraf de to vigtigste var utrakvisterne (af sub utraque, det vil sige (nadveren) under begge skikkelser) som primært bestod af adel og Prags borgerskab. Og taboritterne (opkaldt efter deres tilholdssted på bjerget Tabor uden for Prag), som bestod af bønder og småborgere, og var langt de mest yderligtgående.

Kejser Sigismund drog på korstog imod dem, men under ledelse af dygtige hærførere som adelsmanden Jan ika og præsten Prokop Veliký lykkedes det gang på gang husitterne at besejre de kejserlige og katolske tropper. Med de militære sejre lykkedes det til sidst husitterne at gennemtvinge deres krav om den bøhmiske kirkes frihed i 1434. Herefter gik bevægelsen i opløsning.

Utrakvisterne var tilfredse med de religiøse og nationale indrømmelser, og gjorde nu tilnærmelser til det katolske parti. Taboritterne fortsatte kampen for social forandring, men måtte nu også kæmpe mod deres tidligere allierede. I 1434 led de deres endelige nederlag i slaget ved Lipany, og resterne af bevægelsen måtte fremover leve i det skjulte.

Jan Hus betydning for sin eftertid
Da Martin Luther godt 100 år senere i juli 1517 deltog i en disputation i Leipzig, lykkedes det den katolske teolog Johannes Eck at få ham til at indrømme, at der var meget rigtigt i de anklager mod kirken, som Jan Hus havde fremsat mod de samme magthavere, som Luther nu rejste sig imod.

Denne indrømmelse blev skæbnesvanger for Luther, da han hermed bevægede sig ud af en vej, han hverken kunne eller ville vende tilbage fra. Således blev Hus tanker videreført og fik verdenshistorisk betydning uden for det smalle tjekkisktalende område. Også taboritternes arvtagere, de bøhmiske brødre blev efterhånden luthersk sindede og kom til at spille en vigtig rolle i pietismen.

Den sidste tjekkiske protestantiske indflydelse blev udslettet i Slaget ved det Hvide Bjerg i 1620 i begyndelsen af Trediveårskrigen og Tjekkiet er i dag fortsat et katolsk land. Alligevel regnes Hus stadig i dag som landets store nationalhelt.

I dag drejer det sig dog i højere grad om hans nationale og sociale kamp end om hans religiøse, men der er ingen tvivl om, at den uforsonlige prædikant havde og stadig har stor indflydelse på den tjekkiske historie og nationalfølelse.

# data[].attributes.attachment_link.title
Jan Hus ville lave en tjekkisk reformation

# data[].attributes.attachment_link.description
Tjekken Jan Hus angreb den katolske kirkes officielle teologi, og hans protester fik indflydelse på både politik og teologi Tjekken Jan Hus indledte i begyndelsen af 1400-tallet et skarpt angreb på den katolske kirkes officielle teologi. Den tyske kejser fik ham kætterdømt og levende brændt, men hans protester fik indflydelse på såvel samtidens politiske landskab som den senere protestantiske teologi.