# data[].attributes.body
El 7 de juliol de 1789, l'Assemblea Nacional va decidir transformar-se en Assemblea Constituent, amb el propòsit de què França tingués a la fi una constitució. Amb por que l'exercit desaparegués, el poble de París va assaltar el 14 de juliol la fortalesa presó de la Bastilla per defensar els seus representants.  Els conflictes van expandir-se fins al camp, on els pagesos varen atacar les cases i les propietats dels senyors.

Les primeres disposicions aprovades per l'Assemblea Constituent van ser la retirada del Feudalisme, i l'aparició de la Declaració de Drets de l'Home i del Ciutadà (1789), que reconeixia els drets del poble davant la llei. Dos anys més tard, va aparèixer la primera constitució francesa: la Constitució de 1791.

# data[].attributes.body
Després d'aprovar-se la Constitució, l'Assemblea Constituent es va dissoldre i va ser substituïda per una Assemblea Legislativa.
Durant el poc temps que va existir, va tindre diversos problemes. Alguns d'ells va ser per exemple l'oposició dels nobles exiliats, que van conspirar des de l'exterior contra la Revolució; l'oposició del rei, que va ser detingut quan intentava fugir del país (1791); i la guerra contra Àustria i Prússia, països que donaven suport als contrarevolucionaris tement que la Revolució s'estengués al seu territori. Van augmentar també els enfrontaments entre revolucionaris moderats —els girondins—, i grups radicals —els jacobins—, que agitaven els sans-culottes. Per resoldre aquests problemes, l'Assemblea Legislativa va nomenar una nova assemblea, denominada Convenció.

# data[].attributes.body
Al principi, La Convenció va estar dominada pels girondins. En aquest període va desaparèixer la monarquia, es va proclamar la República, i es va executar a Lluís XVI. Davant d'aquest fet, les potències absolutistes europees van declarar la guerra a França. El descontentament popular davant de la guerra va permetre als jacobins accedir al poder. Robespierre, va fer fora els invasors estrangers, va crear una constitució més democràtica que permetia el sufragi universal dels mascles, va imposar recursos per millorar l'economia del poble i va fer fora la competència a base de guillotina.
Veient-se amenaçada, la Convenció va sentenciar Robespierre a la guillotina. El control del poder es va traslladar als diputats del centre.

# data[].attributes.body
La Constitució va acordar repartir el poder executiu entre cinc membres. Ells van decidir emprendre campanyes militars Itàlia, Prússia, Àustria i Egipte. Un dels millors militars va ser Napoleó Bonapart, que al cap de poc donaria un cop d'Estat i assumiria el poder de França, canviant el Directori per un Consolat.

# data[].attributes.body
En la seva primera etapa, Napoleó va aconseguir diferents territoris, i també la pacificació del seu país. Per aquest motiu, va guanyar el títol d'emperador.

# data[].attributes.body
Napoleó també va intentar envair diversos països d'arreu d'Europa, formant així a França com un gran imperi. D'aquesta manera, sortint victoriós de la gran majoria de batalles, Napoleó va aconseguir tindre sota el seu poder una gran part de l'Europa occidental. El poder dels països conquerits queia sobre coneguts i familiars de Napoleó, a qui els confiava els territoris.

# data[].attributes.body
Finalment, Napoleó va caure en derrotes de diversos països, juntament amb una entrada de moltes potències europees que va entrar a París. D'Aquesta forma, Napoleó va ser desterrat a l'illa d'Elba. Anys després, seria derrotat definitivament a la batalla de Waterloo i desterrat un altre cop a l'illa de Santa Elena, on va morir de càncer.

# data[].attributes.body
En fer fora a Napoleó, els països que l'havien derrotat es van reunir al congrés de Viena, on varen decidir tornar a instaurar l'Antic Règim.

# data[].attributes.body
Tot i l'intent de la restauració de l'Antic Règim, no va poder impedir l'expansió de valors representats pel liberalisme i nacionalisme.