# data[].attributes.body
Ennakkomateriaalin pohjalta syntyi ajatus, että koen entistä tärkeämmäksi digi- ja mediataitojen kehittämisen koulussa, koska tutkimusten mukaan nämä taidot voivat nuorten keskuudessa olla varsin vaihtelevalla tasolla. Koulun tehtävä on tarjota kaikille mahdollisuus voida kehittää näitä taitoja sekä tarjota kaikille mahdollisuus opetella digiteknologian käyttöä. Erityisesti tulisi keskittyä nuorten tiedonhakutaitojen vahvistamiseen sekä siihen, että heillä on välineitä tiedon luotettavuuden arviointiin. Digi- ja medialukutaitojen kehittäminen ei koske vain opiskelijoita, myös aikuiset ja etenkin opettajat voivat oppia uusia digitaitoja siinä kuin muitakin tietoja ja taitoja.

Huomionarvoista ennakkomateriaalissa oli mielestäni myös se, että aktiivisen digitaalisen median käytön ei sinänsä ole havaittu välttämättä olevan haitallista vaan digitaalisessa ympäristössä toimiminen voi olla merkittävä osa yksilön opiskelua, työtä tai harrastusta - ja sitähän se on nyt korona-aikana todellakin ollut. Ongelmalliseksi digitaalisen median käyttö kuitenkin muodostuu, jos se uuvuttaa, vaikuttaa keskittymiskykyyn tai ihmissuhteisiin haitallisesti. Ongelmalliseen käyttöön saattaa liittyä alhaisempaa psykologista hyvinvointia, masentuneisuutta, uniongelmia, koulu-uupumusta, yksinäisyyttä, jne. Ongelmallinen digitaalisen median käyttö ei kuitenkaan ole yksilön syy, nuoret tulisi saada tietoisiksi siitä, että monet mediasisällöt, pelit ja somekanavat on tietoisesti rakennettu sellaisiksi, että ne addiktoisivat käyttäjäänsä. Digitaalisen median ongelmakäytöltä suojaavia tekijöitä ovat autonomiaa tukeva myönteinen perhe, ystävät ja psykologisten perustarpeiden täyttyminen. Hyvinvointi muilla elämänalueilla on siten ratkaisevaa tässäkin asiassa.

Tasapainoinen media-arki on osa digitaalista hyvinvointia. Nuorten kanssa olisi hyvä tarkastella sitä, miten oma median käyttö vaikuttaa omaam hyvinvointiin eli saako esimerkiksi päivän aikana tehtyä sen, mitä aikoikin, onko riittävästi aikaa läheisille ihmissuhteille, opiskelulle, liikunnalle, nukkumiselle, sillä media voi olla todellinen aikasyöppö. Voidaan pohtia, tarvitseeko sosiaalisia suhteita vahtia verkossa jatkuvasti ja millä keinoin voi itse päästä teknologian ja median käytön herraksi. Samalla tulee kuitenkin pitää mielessä se, että nuoren elämässä merkittävä osa sosiaalisten suhteiden ylläpidosta sekä vuorovaikutuksesta tapahtuu verkossa, joten sosiaalinen media on suurelle osalle tärkeä osa hyvinvointia sekin.

# data[].attributes.body
Katariina Salmela-Aron luento oli silmiä avaava. Koulussa on perinteisesti keskitytty akateemisten aineiden sekä niihin liittyvien tietojen ja taitojen opiskeluun. Salmela-Aro nosti esille sosioemotionaalisten taitojen sekä digitaitojen hallinnan merkityksen sekä sen, että ne ovat opiskeltavissa olevia taitoja, joihin olisi hyvä keskittyä myös kouluopetuksen yhteydessä.

Luennolla korostui se, miten tunne- ja digitaidot ovat keskeisiä yksilön hyvinvoinnille. Korona-aika on osoittanut, että poikkeustilanteissa nämä taidot hyvin hallitsevat oppilaat ja opiskelijat ovat paitsi menestyneet opiskeluissaan parhaiten, myös voineet henkisesti paremmin kuin ne, joilla nämä taidot ovat olleet heikompia eli näiden taitojen hyvällä hallinnalla on hyvinvointia suojaava ja edistävä vaikutus.

Koulun tehtävä on valmistaa lapsia ja nuoria kohtaamaan tulevaisuuden haasteita. Emme voi tietää, millaiset vaiheet meitä tulevaisuudessa odottavat, siispä meidän on varustettava nuoremmat sukupolvet taidoilla ja tiedoilla, jotka antavat heille parhaat mahdolliset lähtökohdat toimia myös yllättävissä tilanteissa, joita emme tämän hetken tietämyksellä kykene edes ennakoimaan. Lisäksi koulun pitää varmistaa, että kaikilla lapsilla ja nuorilla on mahdollisuudet saavuttaa tarvittavat tiedot ja taidot heidän perhetaustastaan ja lähtökohdistaan riippumatta. Siten opettajien on tuettava sosioemotionaalisten ja digitaitojen saavuttamisessa myös niitä oppilaita, jotka eivät ehkä kotoaan saa tarpeeksi tukea näihin asioihin liittyen tai joilla ei esimerkiksi ole muuten kuin koulun kautta mahdollisuutta käyttää erilaisia digitaalisia laitteita ja sovelluksia.

# data[].attributes.headline
Tehtävä: Median käyttö ja tunteiden tunnistaminen

# data[].attributes.subject
Tehtävä: Median käyttö ja tunteiden tunnistaminen

# data[].attributes.body
Viimeisen viikon aikana osallistuimme lapsen kanssa lapsille suunnattuun virtuaaliseen tiedeleiriin. Tämä herätti minussa innostusta ja inspiraatiota, onnellisuuden tunnetta sekä kokemusta siitä, että olen osa jotakin (tieteestä kiinnostuneiden ihmisten sekä opettajien yhteisöä.

Uskon tunteiden syntyneen siitä, että saimme jakaa kokemuksen yhdessä lapseni kanssa sekä siitä, että leirillä oli virtuaalisesti mukana muita tieteestä ja sen opettamisesta kiinnostuneita ihmisiä. Eli tunteet kumpusivat yhteisöllisyydestä, yhteydestä muihin samoin ajatteleviin sekä mahdollisuudesta jakaa havaintoja ja huomioita.

Tunnetilat vaikuttivat siihen, miten paneuduimme yhdessä lapsen kanssa leirillä annettujen tehtävien suorittamiseen sekä siihen, miten keskustelimme niistä. Tämä johti myös uusiin pohdintoihin ja vastausten etsimiseen. Lapsi alkoi esimerkiksi pohtia, millaista on arabian kieli, kun kurssilla mainittiin tutkimusretkeilijä Georg August Wallin. Aloimme perehtyä asiaan yhdessä ja lopulta päädyimme opettelemaan eläinten nimiä arabiaksi sekä kuuntelemaan kulttuuriin liittyvää musiikkia ja mm. kirahvien öistä ääntelyä.

Vaikutin omalla toiminnallani tunnetilan syntymiseen siten, että suhtauduin leiriin ja lapsen auttamiseen ja tukemiseen leiritehtävien tekemisessä mielenkiinnolla ja tilanteeseen keskittyen.

# data[].attributes.body
Älylaite-etiketti. Itse käytän somea hyvin vähän. Oikeastaan ainoat some-hetket, jotka itse koen tärkeiksi, liittyvät parin läheisen ihmisen kanssa viestittelyyn Whatsappissa näin korona-aikana, kun kasvokkain kohtaaminen ei ole ollut mahdollista. Opiskelijoiden kanssa voitaisiin yhdessä koostaa luokan yhteinen älylaite-etiketti ja pohtia, missä tilanteissa älylaitteen käyttö voi olla häiritsevää ja synnyttää ristiriitatilanteita.

Nuoret (ja aikuisetkin) olisi hyvä tehdä tietoisiksi siitä, että älylaitteet edustavat ns. "tahmeaa teknologiaa" eli niiden "taikapiiristä" voi olla vaikea pysytellä irti. Isoksi osaksi tämä johtuu siitä, että älylaitteilla käytetyt kaupalliset sovellukset on tehty tarkoituksella koukuttavaksi. Yhdessä voidaan pohtia sitä, mihin aikaansa oikeasti haluaa j a kannattaa käyttää.

Kun digiteknologian ja erilaisten some-sovellusten käytöstä puhutaan, tulee kuitenkin pitää myös mielessä se, että some on useimmille nuorille nykyisin tärkeä vuorovaikutuksen ja sosiaalisten kontaktien muodostamisen väylä. Siksi on tärkeä tarjota heille mahdollisuus oppia tässä ympäristössä toimimisen taitoja eikä vain tuomita somen käyttöä jotenkin "turhana".

# data[].attributes.body
Opetuksessa tavoitteena tulisi olla digitaalinen yhdenvertaisuus. Kaikille lapsille ja nuorille tulisi taata koulun kautta mahdollisuus saavuttaa sellainen monilukutaito ja digitaalisen tekniikan käyttötaito, että heillä on mahdollisuudet toimia omassa arjessaa, työssään ja yhteiskunnassa nyt ja tulevaisuudessa.

Erityisen tärkeää monilukutaidon kehittymisen prosessissa on se, että nuoret saavat itse tuottaa ja luoda tietoa ja sisältöä digitaalisilla työkaluilla. Lisäksi tiedon ja sisällön julkaisu on olennainen osa prosessia, erityisesti prosessin konkreettiset lopputulokset tulisi saada opiskelijoita vanhemman sukupolven saataville, jotta prosessin tavoitteet saavutettaisiin.

Keskeistä monilukutaitoa opettavissa prosesseissa on turvallisen tilan luominen, ilmapiiri, joissa vallitsee välittävä vuorovaikutus sekä se, että prosessin osanottajilla syntyy luottamus omaan ja muiden kyvykkyyteen toimijoina.

# data[].attributes.body
Turvallisen tilan luominen siinä digitaalisessa ympäristössä, jossa opiskelun yhteydessä toimitaan, on keskeistä oppimiselle. Tuen tätä mm. Siten, että toimintaan valitaan digitaalinen ympäristö, johon ei ole pääsyä luokkaryhmän tai koulun ulkopuolisille toimijoille, esimerkiksi Teams-alusta tai blogi, jota pääsevät lukemaan vain luokan oppilaat ja esimerkiksi heidän vanhempansa. Lisäksi kaikkien samassa ympäristössä toimijoiden kesken keskustellaan digitaalisessa ympäristössä toimimisen etiketistä ja siihen liittyvistä haasteista.

Välittävää vuorovaikutusta digitaalisessa ympäristössä ja nuorten luottamusta omaan kyvykkyyteensä voin vahvistaa olemalla itse aktiivisesti läsnä myös käytetyssä digitaalisessa ympäristössä, pitämällä yllä keskusteluilmapiiriä, jossa myös huolia ja negatiivisia kokemuksia uskalletaan nostaa esiin. Esimerkiksi Teams-ympäristössä minua voi opiskelun aikana lähestyä yksityisviestillä ja reagoin siihen nopeasti.

Opetukseeni voisin suunnitella mediatekemiseen liittyviä projekteja, jotka tukisivat nuorten toimijuutta. Voisimme julkaista yhteistä verkkojulkaisua, johon nuoret voisivat laatia sisältöä kulloiseenkin opiskeltavaan teemaan liittyen. Voisimme myös tehdä yhteistyötä paikallisten mediatoimijoiden, kuten paikallislehden tai -radiokanavan kanssa ja harjoitella toimittamaan niihin sopivaa sisältöä.

# data[].attributes.body
TVT-teknologian avulla on mahdollista kehittää nuorten ajattelun kehittymistä ja parantaa oppimistuloksia. Erityisesti prosessi- ja projektioppiminen tarjoavat yhteisölliseen oppimiseen ja ongelmanratkaisutaitojen kehittämiseen hyviä tilaisuuksia. Tulevaisuuden kannalta nuorten on ratkaisevampaa oppia mm. ajattelun ja työskentelyn taitoja, työvälineiden hallinnan taitoja ja aktiivisen kansalaisuuden taitoja kuin vain yksittäisiä nippelitietoja.

# data[].attributes.body
Erityisesti webinaarista nousivat esiin ajatukset siitä, että teknologia tarjoaa mahdollisuuden yhteisölliseen oppimiseen ja ongelmanratkaisukyvyn harjoitteluun sekä se, että opettajan rooli on olla enemmän prosessin aktiivinen ohjaaja ja oppimistilanteiden mahdollistaja sekä oppimisen tukija kuin perinteinen luennoiva opettaja. Webinaari sai minut myös miettimään tarkemmin sitä, mitkä ovat kunkin tehtävän tai prosessin vuorovaikutustilanteiden ja yhteisöllisen oppimisen osalta ne tavoitteet, joiden saavuttamista arvioidaan. Eli tavoitteena ja arvioimisen kohteena tulee korostaa myös muita kuin akateemisia ulottuvuuksia.

# data[].attributes.headline
Tehtävä: Omaa opetusta palveleva tehtävänanto

# data[].attributes.subject
Tehtävä: Omaa opetusta palveleva tehtävänanto

# data[].attributes.body
Oppitunnilla käydään läpi keskeiset englannin sanaluokat (substantiivi, verbi, adjektiivi, adverbi, prepositio, pronomini, konjunktiivi, interjektio) palapeli-metodia käyttäen. Opiskelijat jaetaan ensimmäisellä oppintunnilla neljän hengen ryhmiin ja jokaisesta ryhmästä valitaan yksi puheenjohtajaksi. Kunkin ryhmän jäsenen tulee perehtyä kahteen sanaluokkaan, valiten yhden listalta A (substantiivi, verbi, adjektiivi, adverbi) ja toisen listalta B (pronomini, prepositio, konjunktiivi, interjektio). Jokaisesta sanaluokasta tulee tiedonhakutaitoja käyttäen selvittää määritelmä, tätä sanaluokkaa koskevat kielioppisäännöt, esimerkkisanoja sekä kolme esimerkkilausetta, jossa tätä lauseenjäsentä on käytetty. Opiskelijat perehtyvät ensin itsekseen näihin sanaluokkiin. Seuraavalla tunnilla samoihin sanaluokkiin perehtyneet opiskelijat kokoontuvat yhteen keskustelemaan siitä, mitä tietoja ovat löytäneet sekä muodostamaan yhteisen Powerpoint-esityksen kyseisestä sanaluokasta. Tämän jälkeen kolmannella tunnilla. opiskelijat palaavat alkuperäiseen ryhmäänsä ja kukin opettaa tiedot tarkastelemistaan sanaluokista muille ryhmänsä jäsenille. Muut ryhmässä tekevät muistiinpanoja. Neljännellä tunnilla sanaluokista pidetään välitesti.

# data[].attributes.body
Teknologia on helpottanut omaa arkeani esimerkiksi siten, että etäopiskelu, kuten tällaiselle kurssille osallistuminen, on mahdollista. Olen koko vuoden suorittanut Turun ja Helsingin yliopistoon opintoja etäopiskeluna ja se on mielestäni ollut itselleni tehokkaampaa ja mielekkäämpää kuin lähiopiskelu. Myös tiedonhaku on helpompaa ja tehokkaampaa ja toisen ammattini eli kääntäjän työn harjoittaminen etänä on mahdollista missä ja koska vain. Toisaalta minun on täytynyt tehdä enemmän valintoja liikkumisen puolesta, koska esimerkiksi yliopistolle ei ole tarvinnut/voinut erikseen lähteä.

Huomaan myös sen, että älylaitteet kannustavat multitaskaamiseen. Koska tiedonhaku on helppoa, voi välillä olla vaikea keskittyä käsillä olevaan tehtävään, kun ryhtyykin hakemaan lisää tietoa kiinnostavasta asiasta. Sähköpostin ja puhelimen viesteihin liittyvät ilmoitukset pidän nykyisin äänettömällä, että ne eivät häiritsisi keskittymistä.

Olin oikeastaan yllättynyt ajatuksesta, että ruutuajasta puhuminen tulisi lopettaa. Toisaalta, tämä huomio on totta. Jo työhön ja opiskeluihin liittyy nykyisin niin paljon ruutuaikaa, että näissäkin yhteyksissä erilaiset suositukset ruutuaikaan liittyen ylittyvät helposti. On ihan totta, että huomio pitäisi nykyisin kiinnittää enemmän siihen, millaista mediankäyttö on, mutta myös siihen, että yksilöiden elämässä on monipuolisesti myös kasvokkain tapahtuvia sosiaalisia kohtaamisia ja fyysistä aktiivisuutta.

# data[].attributes.body
Käytössämme oleva digitaalinen teknologia on muokannut kulttuuriamme ja sosiaalista vuorovaikutusta, emme enää ole välttämättä koskaan yksin. Digitaalisen teknologian jatkuva käyttö myös kuormittaa tarkkaavaisuuttamme ja vie huomiota pois ympäristöstä, mutta asiassa on myös toinen puoli, digitaalisuus on esimerkiksi mahdollistanut asiantuntija-aloilla ajasta ja paikasta riippumattoman työskentelyn, mikä on tuonut omanlaistaan vapautta.

Sosiaalinen media luo joitakin ongelmia, mutta toisaalta se myös ratkoo toisia ongelmia. On tärkeää huomata, että älylaitteet esimerkiksi luovat sosiaalisia tilanteita eivätkä nämä ole välttämättä yhtään sen huonompia kuin kasvokkain tapahtuvat sosiaaliset tilanteet.

Suhtautumistamme digitaaliseen teknologiaan muokkaavat hyvin paljon erilaiset uskomukset. Uskomusten sijaan päätösten ja ratkaisujen tulisi pohjautua tutkittuun tietoon digitaalisen teknologian vaikutuksista ja merkityksestä. Nykypäivän nuoret tulevat elämään maailmassa, jossa digitaalisella teknologialla ja digitaalisilla toimintaympäristöillä on yhä keskeisempi rooli ja näihin liittyviö taitoja on siksi tärkeä harjoitella,

# data[].attributes.body
Opiskelijoilla on haasteita mielestäni erityisesti riittävän unen ja levon saamisessa, virikkeettömien hetkien järjestämisessä itselleen sekä siinä, että keskittmisrauhaa ei arjessa usein ole. Osa opiskelijoidta ei myöskään varmasti liiku tarpeeksi.

Opiskelijat ovat mielestäni keskimäärin hyvin taitavia kohtaamaan muita ihmisiä. Uusiakin tuttavuuksia kyetään lähestymään avoimen uteliaasti ja useimmissa tapauksissa esimerkiksi neuvoa ja apua osataan pyytää. Opiskelijoiden elämässä on myös monipuolisia virikkeitä ja suurin osa osaa käyttää mediaa useilla eri tavoilla. Tämä näkyy siinä, että opiskelijat lähestyvät annettuja tehtäviä ennakkoluulottomasti ja rohkeasti, vaikka niihin liittyisi esimerkiksi heille entuudestaan tuntemattomien sovellusten tai tekniikan, kuten tallennusvälineiden ja tallenteiden leikkauksen, käyttöä.

Opiskelijoiden aivojen hyvinvoinnin voisin huomioida siinä, että nostaisin keskustelemalla esiin uneen ja lepoon liittyviä kysymyksiä. Oppitunneilla voitaisiin harjoitella myös rentoutumista ja hiljaisia, virikkeettömiä hetkiä, "tylsyyden" sietämistä. Keskittymistä vaativille tehtäville tulisi tarjota rauhallisia työskentelytiloja. Lisäksi oppitunneilla voisi olla säännöllisesti pieniä liikuntahetkiä.