# data[].attributes.headline
Gruppe 9: Tænker politikerne (kun) på sig selv? 

# data[].attributes.subject
Gruppe 9: Tænker politikerne (kun) på sig selv? 

# data[].attributes.body
Debatten fremhæver en til stadighed manglende tillid til de folkevalgte i dagens Danmark. Magtforholdet i regeringen har taget overhånd og borgernes behov kommer i anden række. Diskussioner fører ingen steder hen. Politikerne bør virke overbevisende og troværdige i deres fremtræden, deres måde at anskue samfundet på og på anstændig vis bør de kunne udtrykke deres synspunkter og holdninger, så de opnår en vis form for ”likeability” blandt samfundets borgere. Desværre er samfundet skruet sådan sammen, at magt og penge er det mest væsentlige og folk tænker som oftest kun på egne behov i det magtspil, som foregår inde bag Folketingssalens lukkede døre.

# data[].attributes.body
Politik samt den måde medierne er sammensat på idag er en negativ spiral. Fokus flyttes fra de væsentlige til det mindre vigtige - personlige og private sager bliver indblandet i politikkens daglige debatter, hvilket snarer bliver til mudderkast fremfor konstruktiv diskussion af forskellige synspunkter.
Et afgørende element, som nævnt i klippet, kan være at hente flere personer ind fra den virkelige verden, fremfor de kendte hoveder, som har siddet inde i politikkerboblen for længe og kender hinanden lidt for godt.

Fokus skal i bund og grund ændres fra at være "vi er bedre end jer" og "se hvor dårlige de er, stem på os i stedet" til at være en fair, konstruktiv og interessant kamp om, hvem der fremsætter de bedste værdier og grundholdninger for Danmark. Pia Kjærsgaard er et godt eksempel på en politikker, der længe har holdt fast i sine holdninger og ikke ladet sig påvirke af skarpe og direkte journalister samt ligesindede politikkere.

At så mange politikkere lader sig påvirke og styrke mere subjektivt fremfor objektivt i de daglige debatter og kampagner, gør vælgerne forvirret og skaber mistillid samt useriøsitet.

Dagens guldæg:
Sigt ikke efter manden, men efter bolden. Keep your head in the game.

# data[].attributes.body
Debatten om politikerlede og stigmatiseringen af politikerne som umulige til deres hverv, kan ses som en cyklisk spiralproces.

Ofte foregår fx en besparelse i det offentlige ved at politikerne starter en mistillidsdebat om arbejdernes effektivitet e.l. Debatten føres i medierne. Medierne dækker det der er salg i.Tonen bliver hård. Befolkningen får kun de mudderkastende debatprogrammer om emnet. Befolkningen fatter mistillid til politikernes varetagelse af opgaven. Regeringens ministre og folk må hele tiden svare på en masse spørgsmål om enkeltsager fra oppositionen. Der er ikke tid til at føre den politik man er valgt til. Befolkningen er utilfreds. Politikerne bliver personlige. Der er masser af spin. Man må hele tiden afværge personsager og tiden går med at rede kastanjer ud af ilden i stedet for ta styre landet. Det hele gentager sig.

Rene Gade fra Alternativet peger på at man skal genfinde en grundlæggende tillid til politikerne, hinanden og generelt i Danmarks demokrati og den offentlige sektor, for at få vendt dette tidsspilde.

Man kunne håbe på at vi befinder os i en overgangstid, hvor der vil bryde noget nyt og bedre frem af det nuværende.

# data[].attributes.body
Samfundet har taget en drejning i forhold til kritikken af politikkerne. Vi har fået en hurtigere og mere destruktiv omgangstone som peger meget i den personlige retning. Der er kommet en stor politikerlede frem, som er svær for politikkerne at få bugt med.

Der bliver snakket meget om mediemøllen, hvor kampen om magt ofte udspiller sig på det direkte lærred. Politikkerne er mere interesserede i at tage enkeltsager op, for at få opmærksomheden over på sig selv, og komme i spotlyset.

Vi syntes i gruppen ikke man kan smide problemet helt over på medierne, da medierne som Anders Langballe siger skal bare afspejle det der foregår i landet. De er aggressive, fordi det er blevet normen og de følger bølgen af negativitet der er kommet over politik.

Pia Møller, nævner også at der ikke er meget tid til refleksion mere, netop fordi tingene går stærkere i dag. Det er ærgerligt fordi politikkerne kunne have brug for eftertænksomheden til at komme tilbage med noget dybere og mere sagligt.

Vi mangler ligesom Magnus Heunicke ”Det gode argument” i det den daglige politiske tilgang. De skal lære at udnytte hinandens kompetencer i det politiske spil.

Vi er meget med på den bemærkning Rene Gade kom med, omkring at politikkerne burde arbejde som et landshold i stedet for at føre bandekrig med hinanden.

# data[].attributes.body
Vi tænker at politikerne for det meste tænker på os borgerne, men vi får et forkert billede af det fra medierne. Hvornår har vi sidst hørt en god historie fra Borgen eller fra nogle af partier? Vælgerne burde være med når politikkerne internt debatterer på Borgen – som ministrene siger: der kommer meget godt frem og der er mange gode debatter. Ift. vælgerne, vil det hjælpe med mere åbenhed på Christiansborg - det giver tillid og vi kan få at vide hvad der sker derinde og hvad pengene præcis bliver brugt til.

Politikerne har til ansvar for at de ikke mudderkaster overfor hinanden, at de netop får deres politik frem og hvad de står for og hvad de vil gøre. Men angrebene på politikkerne er blevet værre og det er et problem at politikkerne forsøger at saboterer hinanden. De bruger mere tid på at få deres politik igennem i stedet for at svine de andre politikkeres mening til.  Medierne elsker kun at bringe de konfliktfyldte og aggressive historier frem (snyd i SKAT, rejser på statens regning, jakkesæt på statens, høje ministerpensioner osv.). Ministrene selv får det til at lyde som om de har det hårdt. Men hvorfor fremhæver medierne ikke noget positive, som giver os borgere et andet billede af politikkerne, idet det er deres arbejde at afspejle ministrenes holdninger til borgerne?  Fordi medierne ved hvad vi borgerne vil høre. Borgerne vil have de historier om konflikter med angreb og blodblad. Her må vi borger stille os kritiske til hvad de skriver og kan det nu være rigtigt at politikerne ikke kan gøre noget godt. Borgerne har et ansvar for at det positive også kommer frem. Politik er blevet mere destruktivt, flere spørgsmål, medierne er med hele tiden og politikkerne få den kritiske mediemølle til at fokuserer på de andre politikkere = mudderkast.

Men det er også tydeligt at Clement frembringer de negative ting og han vælger hvad der skal frem af kommentar. Hvis de begynder at snakke spændende og ikke aggressivt, så vender han den hurtigt. Selv valgkampene foregår sådan, så man kan ikke stole på hvad de siger og lover – det bringer mistillid frem. Men det er svært at gøre alle tilfredse. I det lange løb tænker politikkerne nok ikke kun på sig selv, men de vises sådan og borgerne har ingen mulighed for at vide sig 100 % sikker på politikkernes ord.

# data[].attributes.body
Tilliden mellem vælgerne og politikkerne, er meget faldende, da politikken er blevet hurtigere og personligt.

Hvor man hele tiden skal forholde sig til medierne.

Og  komme i medierne, så man kan få  holdt mediemøllen i gang, så man kan få de andre partier til at fremstå dårligere.

Der bliver nævnt om de 3 k'er som er (kamp om magt, kamp om vælgerne og kompromisser)

Man kan se og hører, at angrebene er blevet meget mere grove og mere personlige mellem hinanden.

Dem der har skylden for dette politiske problem, er politikkerne, da den måde man kritisere hinanden på , bliver man ikke klogere på, da den politiske del ikke falder helt igennem, så det bare bliver en diskussion  i stedet.

Man kan sige det er et sammenspil mellem politikkerne og medierne, så man kan fremstille hinanden dårligst som muligt.

Vi i gruppen mener at den måde man ydere sine holdninger mod hinanden er for grov, da politikkerne ikke tænker på at diskutere, de konkrete problemer, i stedet tale dårligt om hinanden.

# data[].attributes.body
Emne: Tænker politikerne kun på sig selv?
Politik er gået fra debat og kvalitet til en destruktiv og personlig kamp om magt m.m. En kamp hvor de mange mudderkast efterlader en mistillid og forvirring hos vælgerne, i forhold til hvad partierne står får. Politik er blevet tvetydigt, og den direkte og åbne dialog mangler, samt det oprigtige med deres hensigter. Politikerne er blevet en slags overmennesker der har hævet sig selv over den almene vælger, med de mange belønninger de får for f.eks. at have været minister i en kort periode, samt lønninger og pensionsalder. Der mangler klart politikere/ministre der har de rette kompetencer ift. det de arbejder med, her menes at hvis man er sundhedsminister, skal man først og fremmest være uddannet inde for sundhedsvæsnet, man skal have f.eks. 10 års erfaring på området, så man ved hvad det handler om inden man kan blive minister for det pågældende område. Pt. Har vi en økonomimister der ikke engang har en uddannelse inde for økonomi, hvilket burde være et krav for at man kan blive minister for det pågældende område. Også har vi en justitsminister der er uddannet skolelærer, det er jo en meget uheldig sammensætning. Så pointen her må være at der skal ”ansættes” ministre der besidder de relevante kompetencer samt at de skal have uddannelse og erfaring for området.

# data[].attributes.body
Vi er enige om, at tonen er for hård.
Kritikken skal rettes mod politiske holdninger og ikke personer. Sådan er det ikke i dag og det er noget af ´det der medvirker til politikerlede.
Problemet er også, at medierne vil beskrive disse personangreb og har derfor også et ansvar.

Åbenheden  i forhold til partistøtte er en god ide. Hvis der er åbenhed så ved den almindelige borger hvad dens penge gå til.

Vi synes at det er en god idé med at inddrage almindelige mennesker i regerings-arbejdet. Vi har dog ikke noget godt forslag til hvordan dette skal foregå. I dag ser vi at politikerne i højere grad tager ud på besøg i "det virkelige liv", og dette er måske en måde at gøre det på.

Vi savner at politikerne ikke taler konkret nok, at de undviger spørgsmål, og hellere vil angribe hinanden, end at tale deres egen politik.

Vi synes også at det er synd at politikerne i oppositionen forhindrer politikerne i regeringens arbejde med at kalde dem i samråd. Vi så gerne at antallet af samråd blev bragt ned. Det dræner det politiske arbejde, og kommer i sidste ende til at skade mere end det gør gavn.

Vi tror at hvis der var flere som var politisk aktie i partierne, ville politikerleden falde. Dermed ville det blive mere almindeligt at kende en som var "rigtig" politisk engageret, og ikke bare var sur på facebook.  Hvis man er aktiv i et parti, så får man automatisk indflydelse i partiet, og dermed på de politikere som repræsenterer partiet.

# data[].attributes.body
Vi er helt enige i, at politikerne skal ud af Christiansborg - de skal ud blandt vælgerne og føre deres politik.

René Gade fra Alternativet kom med en rigtig god pointe, da han sagde, at hvis der er noget de kan lære fra modstanderne så i stedet for at starte med at jorde modstanderne, så tager de det med, de kan bruge til noget.
En holdning som denne kan være med til at reducerer den mudderkastning, der opleves i politik.
At han har arbejdet med kommunikation er en kæmpe fordel for ham - det er ikke alle politikere, der på trods af at de har noget interessant at sige har evnen til at formidle budskabet videre til vælgerne.

Vælgerne er ikke længere i lige så høj grad som tidligere loyale over for partierne. I dag er der ikke den store forskel på de forskellige partier, der alle er placeret omkring midten i dansk politik. Dette betyder, at vælgerne ser mere på de enkelte personer i dansk politik frem for selve partiet. Her er de sociale medier blevet et vigtigt redskab for politikerne til at skabe kontakt til vælgerne og markedsføre sig selv.

Vi er enige om, at åbenhed omkring sponsorater fra virksomheder til partierne er en god ide. Åbenhed vil kunne modvirke mistillid og spekulationer på området.

Det er ikke noget nyt at medierne bruges aktivt i dansk politik. Det har altid været spændende at følge med i medierne under større politiske begivenheder som fx valg - da kunne man ofte støde på historier, der blev listet ud med håb om at de vil drukne i mængden af informationer omkring fx valget.

# data[].attributes.body
Tænker politikerne (kun) på sig selv?
Der har altid været problemer med tilliden til politikkerne, da de springer meget frem og tilbage i forhold til hvad de mener. Dette er ikke kun iblandt danskerne, men også mellem politikkerne selv.

F.eks.
Rohde: mener at det er rigtigt at man stresser politikkerne og køre dem op imod hinanden.

Peter goll

Man skal gerne hele tiden være i medierne.

Anders Langballe: (politisk redaktør TV2)

Angrebene på politikkerne er blevet meget grove. Og mener at det er mediernes skyld, at spille dem op imod hinanden.

·       Kan godt se at politikkerne laver noget fornuftigt, men mener også at de bekymre sig for meget.

·       Medierne må nu om dage afspejle de fejl politikkerne laver, og formidler derfor det der sker. Om det er blodigt nok.

Vi mener det er helt okay, at samrådene eller møder med lobbyister bliver live-streamet, da det giver den enkelte borger mulighed for at danne sin egen mening.

Ellers mener vi, at hele den politiske verden er en børnehave. Vi henter i dagligdagen meget inspiration fra USA, men derfor behøver de ikke at hente den politiske nedladende og krigerisk måde at behandle hinanden på!

# data[].attributes.body
Politik er blevet hurtigere, mere destruktivt og mere personligt.

Det handler hele tiden om at holde mediemøllen igang og det handler om, at få de andre til at fremstå dårligst muligt. Dette er Pia Christmas-møller enig i. Hun kommenterer, at det er de 3 k’er (kamp om magt, kamp om vælgerne og kompromiser). Men det er ikke noget nyt, det foregik også tilbage i 1890’erne, visnepolitikken, idag er det bare værre. Det er kun hastigheden, som er øget. Den største forskel er hastigheden og mediernes omfang, men det er klart i og for sig, at det er blevet udvidet gennem årene.

Peter Goll siger, at det kun er hvis historien er rigtig dårlig, at den spredes til mange. Det er deadline, som har forandret det politiske game. Det er ikke kun blevet dårligere, men mere destruktivt.

Amalie Lyhne, Magnus Heunicke og Anders Langballe kommer nu på banen:

Anders Langballe kan nikke genkendene til den hurtige hastighed, men også at perfiditeten mellem politikerne er blevet grovere. Endvidere laver politikerne videoer, opslag og oplæg, som ikke just handler om politik, men nærmere undergravelse i form af, hvad andre politikere før har sagt og gjort. Det er altså gået hen og blevet personligt og dette er, ifølge Anders, med til at forrå kulturen.

Magnus tror, at det skyldes alle de uskrevne regler og mener, at det er et kæmpe problem. Lyhne mener, at det er politikerne der har en stor del af ansvaret for det. Hun mener, at det der i virkeligheden er problemet, er, at vi som vælgere ikke bliver klogere, men at det blandt politkerne bare er blevet problematisk. Magnus kommenterer og bekræfter Lyhnes tese om dette.

Peter kommenterer så, at dette bliver meget mere personligt, især også fordi de giver hinanden skylden. Han udtaler, at det er personfikseret, aggressivt og konfliktfyldt, samt at det er det, man vil høre. Anders siger, at når det bliver mere tilspisset og aggressivt, er det sværere at komme igennem.

Pia mener, at det er blevet papegøjespørgsmål og papegøjesvar og hun synes også, at vi ikke kun bør tale konflikter op. Men Lyhne mener, at der bliver slynget meget “bullshit” ud og at det er et problem samt at politikerne skal tale mere konkret.

Hvert år bliver der foræret millioner af kroner til partierne fra virksomhederne. Men hvor meget pengene påvirker den førte politik, aner vi ikke. Bidrag under 20.000 bliver ikke offentliggjort.

Clement spørger, om der bør være åbenhed omkring beløbene? Simon Emil siger, at de er klar på mere åbenhed, men de mangler åbenhed i erhvervsbidragene og åbenhed omkring fagforeningerne og problemet er, at det er meget nemmere at sige den ene ting uden også at sige den anden ting.

Simon Emil mener, at Pelle Gravsted ikke vil have lige så meget åbenhed, som LA vil. Simon Emil mener endvidere, at Pelle ikke er villig til at gå lige så langt i forhold til fagbevægelsen, som han er.

Nu kommer Rene Gade og Bertel Haarder ind.

Rene siger, at han går ind for fuld åbenhed i og med, at han er villig til at livestreame og han ytrer hertil, at det er lige på og hårdt/sandt.

Bertel Haarder mener, at det er en uinteressant debat og at han har svært ved at holde sig vågen. Han mener nemlig, at det ikke er det, der er problemet; altså pengeinteresser. Hvis ALT blev lagt frem, er Bertel Haarder delvist ubeslutsom, han vil se det hele først.

Men Rene mener, at når man kan offentliggøre så meget, er der mere tillid. Man kan heraf se, hvem der donerer hvad samt hvor meget.

# data[].attributes.body
Som Clemens siger i starten "Der, hvor kløften er bredest, skal man snakke pænest til hinanden". Som allierede kan man snakke til hinanden, som man vil. Men som modstandere, skal sproget være pænere. De personlige angreb på politikere er blevet mere udbredte - politikerne bruger det for at forhindre hinanden og stille modstanderne i dårligere lys. Pressen følger trop og bringer kun de "spændende" (negative) historier op.
Vedr. de "hemmelige" bidrag til de politiske partier - tænker vi, at beløbene bare skal offentliggørese. Hvis der ikke er noget at skjule, hvorfor så ikke bare offentliggøre dem?
Og med hensyn til politikernes arbejdsliv efter deres tid i Regeringen, tænker vi, at det ville være mest hensigtsmæssigt at der var et ophold på et par år mellem deres ministerie og deres nye stilling. Så de ikke har muligheden for at sidde og lave tiltag som minister, som kommer til at gavne de virksomheder, de selv har påtænkt at søge job i efterfølgende.

# data[].attributes.body
Overordnet handler debatten om tillid i forhold til de folkevalgte er blevet værre og mediernes magt er blevet større. Peter Goll beskriver hvorledes politik har skiftet til et højere gear hvor man er på konstant, tingene er personligt og man skal hele tiden tage forbehold for et væld af informationer. Siger man noget forkert er medierne og de andre modstandere straks over en. Dette medføre et stærkt konkurrencepræget og i følge gruppen, usundt miljø der ikke skaber meget plads til rationel og velovervejet beslutningstagen. Bertel Haarder kommer med en interessant pointe i forhold til synligheden af pengestrømme fra virksomheder til partier. Han mener slet ikke dansk politik er styret af penge. Her er Enhedslisten og Alternativet i den modsatte grøft og de offentliggøre deres indtægter. Man kan så snakke om her at det er i god tråd med hver deres politiske overbevisning. I forhold til modviljen mod at fremvise pengestrømme har der været tradition for at de partier der vil holde en lav beskatning ofte får flere penge fra virksomheder der ønsker dette. Derfor giver det god mening at de ikke har interesse i at fremvise disse tal da det kan giver yderlig benzin på bålet, både til oppositionen og medierne. Politikerne ved at bringe de negative historier om andre partier bringer det mediernes opmærksomhed på banen, og selve det kan være med til at undergrave tilliden til staten hvis de agere i lighed med paradise hotel.

# data[].attributes.body
Tænker politikerne (kun) på sig selv?
Vi synes, at politik er blevet for personfikseret, da det efterhånden mere handler om at kritisere sine opponenter end at diskutere synspunkter og lytte til hinanden. Vi synes, at den gode gamle Emma Gad skal genopfindes, så den gode tone kommer frem igen. Dog gør det ikke noget, at der er noget kant i diskussionerne.

Vi, i gruppen, mener, at det skal være op til det enkelte parti, om de vil offentliggøre hvem de har har fået donationer fra. Dette vil selvfølgelig ske i samarbejde med virksomhederne.

Som aflsuttende kommentar er vi enige i, at det ikke er en god idé at streame samråd, da vi ikke kan forestille os, at der er nogle, der vil bruge flere timer på at se det. Dem der har stillet et spørgsmål til samrådet skal nok få svar uanset hvad.

# data[].attributes.body
Tænker politikkerne (kun) på sig selv

Politik er blevet hurtigere, mere personligt og mere destruktivt. Der er kommet flere sammen råd over de seneste år. Nogle mener det er fordi at sammenrådene bliver sendt live i tv og derfor er det en god mulighed for at kunne udstille nogle politikere. Det skyldes bl.a. at medierne styrer dagsordenen. Kigger vi år tilbage havde en gennemsnitlig politiker 3 sammenråd på 6 måneder. I dag er det tager næsten oppe på 50 fordi det handler om at udstille politikere og på den måde at skaffe nye vælgere. Måske fra den udstillede politiker. Det bliver brugt mere tid på sammenråd og på den måde bliver der mindre tid til at fører politik som faktisk hjælper Danmark. Anders Langballe politisk redaktør tv2 mener at angrebene er blevet lidt grovere end vi normalt er vant til. Han mener også at de sociale medier har været med til at udvikle denne tildens. Derude over mener han også at politikeren er blevet mere grove overfor hinanden. Nu handler det ikke om at ramme partiet men om at ramme manden. F.eks. sagerne med Thyra frank har været meget opsigtvækkende. Magnus heunicke (S) mener også at det er et problem at der bliver brugt så mange timer og kræfter på at sabotere hinanden. Men han mener at man bliver nød til at være hård når der bliver indkaldt til sammenråd så der ikke bliver stukket en kæb i hjulet på vedkommende som har indkaldt til sammenråd. Man kan nærmest sige at det er blevet rent reality, og især efter det bliver sendt i tv´et. Men det er jo en selvfølge at når medier dækker alt, så vil der komme mere opmærksomhed på politik end der før har været. Det er bare den tid vi er gået i ind. Det handler om at få de andre til at se dumme ud og selv komme til at stå stærkere overfor vælgerene. Men det er ikke altid at politikkerne får noget bragt ud til befolkningen. Fordi det til sidst bare bliver mudderkast og man ikke finder ud af hvor de andre partier står i forhold til den enkelte sag. Man kan godt sige at politikeren kun tænker på sig selv og egentlig er ligeglad med sine kollegaer for det handler jo bare om at få flere vælgere end de andre og hvis det kan ske gennem mudderkast så gælder det jo bare om at få smidt så meget mudder som muligt.  Fordi medierne skal nok dække det når det sker og det kan de gøre 24/7 så der er ingen deadline.  Et andet problem er mistillid til politikkerne blandt befolkningen. Det skyldes jo at vi kun ser alt det dårlige hvor der ikke bliver lavet noget fornuftigt. Fordi medierne kun vil dække en god historie og det er netop en god historie når der bliver kastet med mudder mod hinanden.

Skal alle partier lægge alle papir på bordet eller er det uinteressant for borgerne. Nogle mener herunder alternativet at der burde blive lagt nogle papir på bordet også de møder som bliver holdt inde i partirummene. Dette mener Bertel Harder er ligegyldig og at det ikke gør nogle forskel. Men folk får jo ikke nogen mulighed for at se hvad der foregår og ved ikke hvem som donere penge til de forskellige partier. Men hvis de ikke har noget at skjule hvorfor så ikke bare fremlægge alt og derved kan befolkningen ikke brokke sig over at de ikke har tillid til politikerne.

Problemet er nok er at der er blevet mere kontakt mellem politikkerne og borgerne. Vi forventer mere og hvis de ikke gør det godt nok eller ikke viser nok, så har de ikke nogen mulighed for at overleve i politik. På den måde er politikeren nød til at tænke på sig selv inden de tænker på andre. Også selvom de ikke selv vil indrømme det. De har 4 år til at vise sig bedst frem hvis det ikke lykkes så bliver de ikke stemt ind igen. Clement siger at det er ministrene som tænker på sig selv mens almindelige folketingmedlemmer tænker på at skyde ministrene ned og få dem til at fremstå utroværdige.

# data[].attributes.body
Sådan opretter du et post:

1. Du dobbeltklikker et tilfældigt sted.
2. Du starter med at skrive dit eget navn/gruppens navn i feltet "Titel".
3. Herefter begynder du at skrive dit indlæg i feltet "skriv noget". Du skal ikke tænke på at gemme, det klare programmet selv.
4. har du brug for at redigere dit indlæg, gøres dette ved at stille musen på opslaget, hvorefter en "pen" bliver synlig. Den klikker du på og du kan nu redigere dit opslag.