# data[].attributes.headline
Родзінська Ю.К

# data[].attributes.subject
Родзінська Ю.К

# data[].attributes.body
Звіт про курси підвищення кваліфікації

# data[].attributes.headline
Приклади завдань PI

# data[].attributes.subject
Приклади завдань PI

# data[].attributes.headline
Освіта по-фінськи. Яким реформам варто повчитись Україні

# data[].attributes.subject
Освіта по-фінськи. Яким реформам варто повчитись Україні

# data[].attributes.attachment_link.readable_text
Можна лише здогадуватися про те, яких висот могла б досягти Україна, усвідомлюючи важливість побудови високоякісної системи освіт.

Як приклад можна навести досвід Фінляндії, яка за нетривалий проміжок часу створила феноменальне освітянське диво. Колись ця країна мала низькі покажчики у сфері освіти і складну бюрократичну систему, яка вела до низькоякісної освіти і великої нерівності. Сьогодні Фінляндія посідає перше місце серед всіх країн у ОЕСР (Організація Економічного Співробітництва та Розвитку - так звані "розвинені" країни), а також у ПМОУ (Програма Міжнародної Оцінки Учнів).

"Фінська модель" - світовий феномен освіти

Починаючи з 1970-х, з моменту, коли був прийнятий епохальний закон про загальну обов'язкову середню освіту, "фінська модель" набула статусу "унікальної" в області освітньої культури та грамотності.

За роки реформування освіти країна створила продуктивну систему викладання та навчання шляхом розширення доступу до знань усіх верств населення, не залежно від регіону проживання (навіть в таких малонаселених регіонах, як Лапландія). При цьому реформа передбачала стратегічний підхід в побудові викладацького потенціалу. Цілісна система викладання і навчання поєднала у собі добре розроблені і пов'язані елементи, які надійно підтримують учнів у навчанні та продуктивній співпраці з викладачами.

Що собою представляє фінська система шкільної освіти?

Перша відмінна риса фінської освітньої моделі - розвинена система дошкільних установ: переважна більшість фінських школярів проходить виховання у дитячих садках та ясельних групах. Після закладів дошкільної освіти дитина переходить до основної школи, де навчається до 16 років. Ще одна характерна риса фінської системи шкільного навчання - відсутність іспитів. Навіть по закінченні основної школи іспити не складаються. Інша особливість - відмова від внутрішньої диференціації в навчанні. Поглиблене вивчення одних предметів на шкоду іншим на цій стадії навчання не вітається. Виділення "елітних" класів із загального потоку заборонено. Про особисті вподобання вчителів і так званих "улюбленців" мова взагалі не йдеться. Усі діти навчаються за рівних умов.

Цікаво, що сектор приватной шкільної освіти в Фінляндії незначний - практично всі школи державні. Керівники Міносвіти Фінляндії стверджують, що якість навчання у всіх загальноосвітніх школах "вирівняно", будь-які істотні відмінності в навчанні відсутні. До речі, щорічно на фінансування системи освіти урядом Фінляндії виділяється 5 466 млн євро або 15,5% від видаткової частини бюджету.

У Фінляндії не лише освіта є безкоштовною, але й усе, пов"язане з навчальним процесом: підручники, канцелярські товари та інші матеріали для навчання, екскурсії та шкільні поїздки, харчування, шкільний транспорт. Окрім того, будь-який збір коштів з батьків заборонений.

Статус шкільного вчителя у фінському суспільстві

Сьогодні серед випускників шкіл популярність професії шкільного вчителя є дуже високою. При чому вона не пов'язана з перспективами заробітку. Вчителі в Фінляндії заробляють близько 17 тис. євро на рік без урахування податків. Освітня політика в країні робить професію вчителя елітною та почесною. Це дозволяє залучати до шкіл талановитих молодих фахівців та освіжити кадри.

Роль педагогічних кадрів та керівників навчальних закладів у системі освіти у своїй книзі "Менеджмент в освіті" ґрунтовно описав Арі Покка - експерт в області фінської системи освіти, директор провідної школи (Сігнеус гімназії) та президент Міжнародної конфедерації принципалів (ICP). Книга Покка розповідає про принципи та систему, згідно яких працюють фінські шкільні управлінці.

До речі, в одному зі своїх інтерв'ю, Арі Покка розповів про те, як шкільні директори разом із педколективом визначають концепцію ремонтних робіт в навчальних закладах та навіть архітектурний стиль та оснащення шкільних новобудов. Покка додає, що педагоги напряму співпрацюють з архітекторами та будівельниками. В якості прикладу він згадує власну школу. В цій школі на вимогу шкільного колективу система опалення створена за двома принципами: традиційним та за рахунок використання сонячної енергії. Таким чином, вчителі можуть якісно та наглядно демонструвати своїм учням екологічну технологію на уроках хімії.

"Саме завдячуючи безпосередній участі шкільних керівників у процесі облаштування, фінські школи дуже добре продумані з архітектурної точки зору та змістовного наповнення об'єктів, розташування навчальних та зон відпочинку. Фінські школи не відрізняються розкішшю, але вчителі працюють в гарних класах та використовують для роботи найсучасніше обладнання та матеріали", - коментує Покка.

Реформи, реформи та ще раз реформи

Незважаючи на неймовірні результати, яких досягла Фінляндія, у вдосконаленні системи освіти вона зупинятися не планує. Рік тому країна приступила до впровадження однієї з найбільш радикальних реформ освіти, яка коли-небудь була втілена державою: скасування традиційного навчання предметів і заміна його навчанням окремих тем. Ця реформа вже розпочалася зі столиці країни - Гельсінкі. Організатори та учасники реформування стверджують, що країні тепер потрібен інший вид освіти для підготовки людей до життя.

Уроки з конкретних предметів вже припинені для 16-річних старшокласників міста. Вони замінюються навчанням за спеціалізованими темами. Наприклад, підліток вивчає не окремі предмети, а професійний курс, такий як "Послуги кафетеріїв", який буде включати елементи математики, мов (наприклад, щоб допомогти обслужити іноземних клієнтів), навички письма і комунікативні навички. Інші учні вивчатимуть такі крос-предметні теми, як "Європейський союз", які будуть об'єднувати елементи економіки, історії країн ЄС, мов та географії. Є й інші зміни, які принесе реформа: учні не будуть сидіти пасивно перед своїм вчителями, слухаючи уроки, або чекаючи виклику до дошки. Замість цього буде застосовано спільний підхід, при якому учні працюють в невеликих групах, щоб вирішувати конкретні проблеми.

Попередні дані, представлені Міністерством освіти Фінляндії, демонструють, що школярі вже отримують користь від реформи, показники їх успішності покращилися. На даному етапі реформи гельсінські школи зобов'язані проводити навчання за окремими темами як мінімум один раз на рік протягом декількох тижнів. У всіх фінських школах реформу буде запроваджено до 2020 року.

"Фінська модель" має зацікавити сучасних українських реформаторів освіти. Тим більше, що і в нашій країні декілька років тому розпочалися революційні процеси в напрямку її вдосконалення.

# data[].attributes.attachment_link.keywords[]
освіта по-фінськи. яким реформам варто повчитись україні

# data[].attributes.attachment_link.keywords[]
образование и карьера

# data[].attributes.attachment_link.keywords[]
информационно-новостной сайт

# data[].attributes.attachment_link.title
Освіта по-фінськи. Яким реформам варто повчитись Україні

# data[].attributes.attachment_link.description
Можна лише здогадуватися про те, яких висот могла б досягти Україна, усвідомлюючи важливість побудови високоякісної системи освіт. Як приклад можна навести досвід Фінляндії, яка за нетривалий проміжок часу створила феноменальне освітянське диво. Колись ця країна мала низькі покажчики у сфері освіти і складну бюрократичну систему, яка вела до низько

# data[].attributes.headline
Методичні прийоми для перевірки домашніх завдань

# data[].attributes.subject
Методичні прийоми для перевірки домашніх завдань

# data[].attributes.attachment_link.authors[].name
"Основа" Издательская группа

# data[].attributes.attachment_link.title
Методичні прийоми для перевірки домашньої роботи.pdf

# data[].attributes.headline
Увага!!! Стартує он-лайн квест для учнів 7-11 класів 

# data[].attributes.subject
Увага!!! Стартує он-лайн квест для учнів 7-11 класів 

# data[].attributes.body
"Математика
в мистецтві, або Мистецтво в математиці"
Реєстрація за посиланням https://docs.google.com/forms/d/e/1FAIpQLSc4ObXSNdvSTH2IJuLDsBSINPVnrY3BIjuZ05xm5NColwJRGA/viewform

# data[].attributes.headline
План РМО вчителів математики

# data[].attributes.subject
План РМО вчителів математики

# data[].attributes.headline
Календарне планування 11 клас (рівень стандарту) ІІ семестр

# data[].attributes.subject
Календарне планування 11 клас (рівень стандарту) ІІ семестр

# data[].attributes.headline
Календарне планування 10 клас ( рівень стандарту) ІІ семестр

# data[].attributes.subject
Календарне планування 10 клас ( рівень стандарту) ІІ семестр

# data[].attributes.headline
Інформаційні технології у шкільному курсі математики

# data[].attributes.subject
Інформаційні технології у шкільному курсі математики

# data[].attributes.attachment_link.readable_text
14 березня 2018 року відбувся вебінар для вчителів математики з проблеми "Підготовка вчителів математики до використання інформаційно-комунікаційних технологій в навчальному процесі закладів загальної середньої освіти".

На вебінарі були розглянуті питання, пов'язані з підготовкою вчителів математики до використання ІКТ в освітньому процесі закладів загальної середньої освіти, а саме: ознайомлення з віртуальним середовищем для розвитку професійної компетентності педагогів, презентація посібників "GeoGebra 5.0 для вчителів математики. Алгебра" та "GeoGebra 5.0 для вчителів математики. Планіметрія", ознайомлення з правилами роботи з онлайн-курсом "GeoGebra для вчителів математики".

# data[].attributes.attachment_link.authors[].name
Валерій Ракута

# data[].attributes.attachment_link.title
ІНФОРМАЦІЙНІ ТЕХНОЛОГІЇ У ШКІЛЬНОМУ КУРСІ МАТЕМАТИКИ

# data[].attributes.attachment_link.description
14 березня 2018 року відбувся вебінар для вчителів математики з проблеми "Підготовка вчителів математики до використання інформаційно-комунікаційних технологій в навчальному процесі закладів загальної середньої освіти". На вебінарі були розглянуті питання, пов'язані з підготовкою вчителів математики до використання ІКТ в освітньому процесі закладів загальної середньої освіти, а саме: ознайомлення з віртуальним середовищем для розвитку професійної компетентності педагогів, презентація посібників "GeoGebra 5.0 для вчителів математики.

# data[].attributes.headline
База Інтернет-ресурсів для вчителів математики

# data[].attributes.subject
База Інтернет-ресурсів для вчителів математики

# data[].attributes.headline
Календарне планування ІІ семіср 8 клас

# data[].attributes.subject
Календарне планування ІІ семіср 8 клас

# data[].attributes.headline
Про особливості викладання математики (стандарт)  у 10-11 кл.

# data[].attributes.subject
Про особливості викладання математики (стандарт)  у 10-11 кл.

# data[].attributes.headline
Підготовка до олімпіади з математики

# data[].attributes.subject
Підготовка до олімпіади з математики

# data[].attributes.attachment_link.description
Завдання олімпіад з математики Завдання ІІ етапу Всеукраїнської олімпіади з математики 2015 Розв*язки ІІ етапу Всеукраїнської олімпіад...

# data[].attributes.headline
Результати учного рахунку Прагліміне 

# data[].attributes.subject
Результати учного рахунку Прагліміне 

# data[].attributes.headline
Загадки фінскої школи:

# data[].attributes.subject
Загадки фінскої школи:

# data[].attributes.attachment_link.keywords[]
загадки финской школы: меньше учишься - больше знаешь?

# data[].attributes.attachment_link.title
Загадки финской школы: меньше учишься - больше знаешь?

# data[].attributes.attachment_link.description
Загадки финской школы: меньше учишься - больше знаешь?

# data[].attributes.headline
В уряді розповіли, як реформуватимуть школу

# data[].attributes.subject
В уряді розповіли, як реформуватимуть школу

# data[].attributes.attachment_link.readable_text
Запропонований проект містить кроки держави, що будуть зроблені для розвитку української школи

Прем'єр-міністр Володимир Гройсман презентував проект Середньострокового плану пріоритетних дій Уряду на період до 2020 року. Документ визначає основні цілі, напрями діяльності Уряду протягом 2017-2020 років та стане основою середньострокового бюджетного планування і щорічних стратегічних планів міністерств.

Запропонований проект містить кроки держави, що будуть зроблені у наступні роки для розвитку нової української школи.

В уряді зазначають, що головною проблемою української школи є невідповідність стану загальної середньої освіти в Україні потребам суспільства ХХІ століття.

За визначенням авторів документа, передумовами виникнення проблеми є поступове погіршення якості середньої освіти, що стало наслідком низки факторів: зменшення обсягів фінансування, зниження соціального статусу вчителя, низька соціально-економічна мотивація суспільства до високоякісної освіти, незадовільне матеріальне забезпечення шкіл та бюрократизація системи управління освітою.

Проявами проблеми невідповідності стану середньої освіти потребам суспільства є збільшення частки молоді, яка намагається здобувати освіту за кордоном та тенденція до погіршення показників України у міжнародних обстеженнях конкурентоспроможності і інноваційної привабливості.

У Кабінеті Міністрів вважають, що розв'язанню зазначеної проблеми сприятиме системне реформування всіх складових системи середньої освіти, зокрема, змісту середньої освіти, системи управління середньою освіто, структури середньої освіти, системи державного фінансування середньої освіти, системи підготовки та професійного розвитку вчителів, а також нормативно-правового забезпечення освіти.

"Реформування середньої освіти передбачатиме модернізацію змісту освіти, що вимагає створення принципово нового Державного стандарту середньої освіти, який ґрунтується на компетентнісному та особистісно орієнтованому підходах до навчання, враховує вікові особливості психофізичного розвитку дитини на кожному з рівнів освіти, орієнтується на здобуття школярами умінь і навичок, необхідних сучасній людині для успішної самореалізації в професійній діяльності, особистому житті, громадській активності", - йдеться у Плані пріоритетних дій уряду.

Водночас, за визначенням урядовців, зміст початкової і середньої освіти має задовольняти освітні потреби кожної дитини відповідно до її інтересів, здібностей, життєвих намірів. Планується, що стандарти освіти будуть визначати базові компетентності, необхідні особі для життя відповідно до вимог часу, та які вона має здобути упродовж навчання у школі.

Розробники Плану пріоритетних дій уряду наголошують, що важливим пріоритетом реформування загальної середньої освіти є упорядкування системи документообігу в системі управління середньою освітою. Реалізація цього пріоритету вимагатиме скорочення звітних документів між органами управління різних рівнів та школами, перегляду, оновлення або відміни ряду регуляторних документів, санітарних норм і правил, що регулюють роботу загальноосвітніх навчальних закладів.

Також в документі підкреслюється, що підготовка вчителів на сучасному етапі не відповідає вимогам концепції "Нової української школи", навчально-виховний процес у школах не справджує очікувань і сподівань дітей та їх батьків щодо його якості, ефективності, забезпечення індивідуального підходу, врахування індивідуальних особливостей тощо.

З метою виправлення ситуації, в уряді пропонують вже до кінця 2017 року затвердити новий Державний стандарт початкової загальної освіти та 80 навчальних програм, провести моніторинг якості початкової освіти та визначити стан математичної і читацької компетентностей учнів на етапі закінчення початкової школи.

Також найближчим часом має бути розроблена Концепція розвитку педагогічної освіти, галузева рамка кваліфікацій педагогічних працівників, професійний стандарт вчителя початкової школи та 40 стандартів вищої освіти для педагогічних спеціальностей та спеціалізацій. У 2017 році заплановане розширення мережі опорних шкіл на 100 закладів.
Текст документа
У середньостроковій перспективі заплановане зменшення між якісними показниками середньої освіти у сільських та міських школах, підвищення рейтингового місця України за якістю початкової освіти за показниками Глобального індексу конкурентоспроможності Світового економічного форуму.

# data[].attributes.attachment_link.keywords[]
реформуватимуть

# data[].attributes.attachment_link.title
В уряді розповіли, як відбудеться реформа школи

# data[].attributes.attachment_link.description
Запропонований проект містить кроки держави, що будуть зроблені для розвитку української школи Прем'єр-міністр Володимир Гройсман презентував проект Середньострокового плану пріоритетних дій Уряду на період до 2020 року. Документ визначає основні цілі, напрями діяльності Уряду протягом 2017-2020 років та стане основою середньострокового бюджетного планування і щорічних стратегічних планів міністерств.

# data[].attributes.headline
Найсміливіша реформа освіти у Фінляндії

# data[].attributes.subject
Найсміливіша реформа освіти у Фінляндії

# data[].attributes.attachment_link.provider_name
Українська правда _Життя

# data[].attributes.attachment_link.readable_text
Перед Новим роком фінські школярі середньої школи не мали ані найменшої схвильованості з приводу закінчення навчального півріччя, бо у своїх табелях вони не побачать жодної оцінки. І це тільки одна з тих рис, які кардинально відрізняють фінську школу від традиційної школи. Реформа шкільної освіти у Фінляндії перевертає стару систему чи не догори дригом, її кінцевий результат поки невідомий, але її впровадження розцінили у північній країні як невідворотність. Фінляндія має чи не першочергове право на реформаторство хоча б тому, що й досі тримається на високих позиціях у рейтингах тестів PISA. Цього року вона на п'ятому місці, поступилась Сінгапурові, Японії, Естонії та Китаю. Про які ж реформи там йде мова? ШКІЛЬНІ ПРЕДМЕТИ ЯК ІНСТРУМЕНТ ДО РОЗУМІННЯ РЕАЛЬНОГО ЖИТТЯ
Навчальна програма розробляється для усієї країни, але потім вона уточнюється і спеціалізується ще на рівні області, міста і школи.

Це робиться тому, що кожен регіон має свої особливості, риси, якими хвалиться, і ті, яких можливо хоче позбутися.

Кожна школа сама придумує, які предмети на вибір організувати. Вирішує чи дотримуватися мінімальної кількості годин предметів за загальнодержавною програмою, чи може хоче додати кількість годин.

У фінській школі ніхто не збирається муштрувати дітей, примушуючи їх знати предмет задля предмету.

Тут школа парадоксально прагматична і філософська одночасно: предмет скоріш механізм поповнення ерудиції, кінцева мета якої розширити точку зору на світ і зрозуміти яка вигода з того усього людині.

" Першою людиною сьогодні вважають Люсі", - розповідає вчитель класу і відразу уточнює і підкреслює, що Люсі просто виявилася найстарішою знахідкою, завтра ж археологи можуть відкопати древніші від Люсі рештки кісток і тоді вона втратить свій неперевершений статус.

" Вгадайте, чи це справжня фотографія динозавра", - вказує на ілюстрацію посібника той же вчитель і хитро очікує варіантів відповідей.

Такі підводки спантеличують учнів, але відразу плетуть спільну оболонку навколо шкільного матеріалу і "непосібникового" життя.

" Не треба пам'ятати всі назви рослин, треба щоб ви впізнавали їх у природі!

Не обов'язково пам'ятати точну дату, але знайте, що історичний період ділиться на "до" появлення людини і "після", - так заспокоюють п'ятикласників вчителі, а не вимагають вивчати все на пам ' ять.

Такий виклад думок вчителя здається цікавим і творчим - він цілком відповідає одному з головних і найсміливіших нововведень у школі. Мова йде про такий собі " багатодисциплінарний предмет", який присутній в розкладі вже з першого класу.

Цей предмет офіційно скасовує чітку межу між дисциплінами, але головна його мета - об'єднати учнів під час уроків у проекти, котрі залучать знання з різних галузей одночасно.

Так у гельсінській школі "Töölö" результатом одного з проектів стала самостійно видана кулінарна книга. Під час проекту діти самі малювали, фотографували, шукали рецепти та готували страви.

Тепер школярі отримають можливість, наприклад, обговорювати День Незалежності Фінляндії на уроці в історичному, мовному, літературному, мистецькому чи музичному ключі одночасно, і можна тільки уявити наскільки багатогранною виявиться нова бесіда.

За новою програмою кількість годин у сукупності для цього предмету має складати нe менше одного навчального тижня на рік, але кожна школа може за бажанням збільшити передбачений об'єм предмету в рази.

Мова не йде про те, що предмети у фінській школі скасовують як такі, як вже деінде писали ЗМІ. Але треба зізнатися у наступному, для багатьох дуже прикрому: час виділений на багатодисциплінарний проект усе ж таки забирають з інших предметів, відмовившись від якихось тем, а застарілі предмети безжалісно витісняють з програми.

Так сталося, наприклад, з каліграфією, замість якої у першому і другому класі зараз ввели тренування набору тексту на клавіатурі.

Інколи трапляються й дещо неочікувані речі: художня література канула в небуття у вигляді окремого предмета, натомість її об ' єднали з мовою ще в кінці 90-х.

На це нарікали вчителі й без того, але нині літературу скоротили знову за рахунок введення здебільшого пов'язаних із заглибленням у медіакультуру тем.

У гімназії, фінській старшій школі, такий підхід розчарував багатьох учителів - на їх думку уміння читати медіапродукти, такі як серіали, не можна прирівняти до читання тексту.

Школярі усе ж можуть компенсувати свою жагу до читання з допомогою хоча б факультативних предметів або, правильніше сказати "предметів на вибір".
ЧИТАТИ ІНОЗЕМНИМИ МОВАМИ І ПРО СУСПІЛЬСТВО
Позиція нової програми: читати, звісно, треба, але все більше іноземними мовами. Для чого й посилили вивчення іноземних мов.

Англійську тут вивчатимуть уже з другого класу.

Шведську, другу державну - з молодших класів, а другу іноземну - вже з шостого.

Питання з шведською окреме: щороку точаться тут суперечки про те, що, мовляв, шведську фіни вчити не хочуть (у Фінляндії шведською розмовляє всього 5% населення). Але система непохитна, бо, як бачите, не тільки навідріз відмовляється полегшити життя 95% населення, позбавивши їх вивчення шведської у школі, але, відтепер, додає шведську вже до молодших класів.

В програму дещо й додають. Наприклад, в розкладі середньої школи з'явився новий "дорослий" предмет - "суспільствознавство", викладання якого вважають тепер необхідним з початкових класів.

Освітяни аргументують таку зміну тим, що введення суспільствознавства аж у вищій школі - здається запізнілим ходом, діти мають ознайомлюватися з соціальними явищами вже з малечку, нехай і в елементарному викладі.

Таким чином вони вже до старшої школи складуть непогане враження про те, як треба керувати буденним життям, що таке демократія та економічна діяльність, хто такий активний громадянин і як він впливає на країну.

Сіркку Хієтанен, помічник ректора школи "Марттіла" в місті Сейняйокі, була ініціатором та розробником деталізації державної програми на локальному рівні.

Вона розповідає, що дітям їхньої школи дуже подобається згаданий раніше "багатодисциплінний предмет" чи проект, тому вже зараз учителі розглядають як шкільну навчальну програму поновити, збільшивши години цього предмету.

У школі "Марттіла" діти у 6 класі в межах згаданого предмету вивчають фізіологію людей пліч-о-пліч з історією, і в той же час здійснюють статистичні дослідження, об'єктом яких є першокласники: скільки разів на день малечі чистять зуби, скільки часу виділяють на прогулянки і т.д. - це приклади останніх захопливих для обох класів досліджень.

Столична область підходить до питання прогресивніше: там хочуть у найближчому майбутньому увесь предметний спектр шкільної програми трансформувати у "багатодисциплінні предмети", тобто потроху відмовлятися від окремих предметів узагалі.
МЕНЮ ПРЕДМЕТІВ НА ВИБІР
Введення факультативних обов ' язкових предметів - нова прерогатива реформ.

Дивлячись на розклад нових предметів, очі розбігаються, наче при перегляді меню у ресторані, бо здається, фантазію ніхто не обмежував.

Але їх спільність полягає у тому, що вони підкріплюють один із лейтмотивів фінського Curiculum - розвивати затребувані навички у повсякденному житті, а також пізнавати та посилювати власні таланти та потяги.

Наприклад, серед "предметів на вибір" у школи "Марттіла": геокешинг, "Я - частина Європи", курс розфарбовування, створення одягу для домашніх тварин, переробка відходів та "Do It Yourself", книжковий клуб тощо.

У сільській школі Ахонкуля діти можуть вибрати: навички вираження (по суті близьке до театральності), фізичну активність на природі, побутові навички (приготування їжі, пришивання ґудзиків тощо) чи вивчення якоїсь мови.

Багато хто вибирає фізичну активність на природі, не зважаючи на те, що за правилами на всіх перервах діти й без того перебувають у дворі.

Через новий спосіб життя дітей в умовах інформаційних технологій, їхнє фізичне здоров'я увесь час гіршає, тому на фізкультурі швидше дбають вже не про те, кого б відправити на змагання, а чи показники дітей тримаються на здоровому рівні.

Фізичну активність практикують і безпосередньо на уроці у вигляді міжінтервальних розминок - це обов ' язкова вимога нової навчальної програми.

Одна вчителька з школи "Марттіла" забувала про це нововведення і тому придбала інструмент боротьби зі своєю забудькуватістю - спеціальний кухонний яйце-таймер, завдяки якому розминки стали регулярними.
ОЦІНЮВАННЯ БЕЗ ОЦІНОК ТА УЧИТЕЛЬ БЕЗ УЧИТЕЛЮВАННЯ
Сіркка Хієтанен розповідає, що в цьому році учні молодших класів (до 6 класу включно) не отримають оцінок аж до весни.

У грудні учні отримають словесне оцінювання, яке організують у вигляді бесіди учня, його опікуна та вчителя.

Від оцінок відмовилися тому, що який би бал не отримала дитина, він не показує що вона знає гірше, а що краще по кожному предмету.

Віднині оцінюється досягнення власних цілей учня, а не загальних. Цілі у одного учня можуть бути високі, а в іншого - набагато нижчі.

"Учень тепер має знати, що йому треба знати", - влучно зауважує пані Сіркка.

Така система запускає процес самопізнання: "Для мене буде добре, якщо я досягну цього, я буду від цього особливо задоволений" - новий девіз навчання.

Він примушує учнів розібратися в реальних уміннях і остерігатися переоцінки знань чи недооцінки, оберігає його від непосильних намагань, але стимулює триматися планки.

Словесне оцінювання учня організують у вигляді бесіди з учителем, за участі батьків чи опікуна. Фото Goodluz/ Depositphotos

Учень бере участь у численних розмовах з учителем, і тому він вже знає інтуїтивно біля якого балу крутиться, але про бал він дізнається тільки в кінці навчального року.

До бесіди в кінці навчального півріччя учень спочатку оцінює себе сам в спеціальній оцінювальній анкеті.

Потім цю анкету коментує вчитель і надсилає для підпису батькам.

Безпосередньо під час оцінювальної бесіди, тривалістю 15 хвилин та за участю учня, вчителя та батьків, розглядаються всі пункти анкети, вчитель додає свої коментарі.

При цьому створюється нова анкета, де враховуються всі коментарі, яка потім надсилається додому до учня. Анкету підписують усі сторони, учень, ніби як добровільно таким чином зобов'язується виправити все, що в нього кульгає.

У кінці навчального року учень отримає оцінки.
НОВА СИСТЕМА СПІВІСНУЄ З ВИКЛАДАННЯМ РЕЛІГІЇ
Нововведення не зачепило релігію, суперечки про застарілість якої ніколи не вичерпуються. Особливо прибулі з інших країн батьки дітей дивуються цьому предмету.

Але, принаймні так це декларується, ціль шкільної релігії - навчити дітей зрозуміти як люди, що належать до певної релігії, сприймають світ, та вселити у їхній світогляд більше толерантності до носіїв інших релігій.

Політика підтримки толерантності в школі підкріплена й іншими регулярними заходами.

Так звані "вранішні відкриття" дивують сторонніх спостерігачів, які не знали заздалегідь природи заходу. Учителів та учнів школи збирають разом задля розкриття їм якоїсь теми. Остання може розповідати про будь-що і в будь-якому форматі: від розповіді про біженців до дискримінацій у школі.

Діти завжди беруть із собою на місце зібрання кишенькові книжечки з євангельсько-лютеранськими псалмами, бо знають, що те, що їм розповідатимуть матиме зв'язок з релігійними принципами, чи до них, як пощастить, то й зовсім прийде пастор, з яким потім співатимуть псалми хором під акомпанемент.

"Вранішні відкриття" придумали і втілили педагогічні організації у тісній співпраці з Церковним парламентом, крім того частина таких відкриттів - суцільно християнського характеру. В заході та уроках релігії добровільно і за згодою батьків беруть участь навіть діти з цілком атеїстичних сімей.

Східна Європа вже пережила "позбавлену релігії навчальну програму" одного покоління і тепер, незважаючи на можливість, повертатися знову до релігійного підходу не хоче. Деякі, як от Румунія, все ж таки ризикнули попри мізерний бюджет, і організували нині викладання релігії у навчальних закладах.

Фінляндії у цій справі дуже досвідчена. Тут усі мають доступ до вивчення релігії, до того ж меншини - вивчають власну релігію, якщо це можливо в межах школи. Якщо ж ні, то школяр може приєднатися до інтернет-курсу.

Є щоправда проблема дефіциту компетентних вчителів та навчальних матеріалів, але релігію через це не скасовують.

Предмет релігії пропонує учневі знання, практики та уміння, з допомогою яких він зможе зрозуміти підґрунтя власної ідентичності та світогляду, сформовані правила етичності.

Предмет дає можливість збагнути дітям, що світогляд у їхній країні важливий і унікальний не більше, ніж для жителів інших країн їхній світогляд.

Помічник ректора Сіркку Хієтанен також наголошує, що на уроці власне практикувати віру заборонено, хоча ще в її шкільні часи під час уроків релігії молилися та здійснювали інші атрибутивні жести лютеранської віри.
ФОРМУВАННЯ ІДЕНТИЧНОСТІ ПРОГРАМІСТА
До фінської школи прийшло й інше нововведення - програмування. Його відтепер викладатимуть уже з найменших класів.

Фінляндія у цьому випадку не стала першопрохідцем, бо до ініціативи першими долучилися Великобританія та Естонія.

До фінської школи прийшло й інше нововведення - програмування. Фото із сайту MTV.fi

У Великобританії зміни почали впроваджувати у 2011 році. Вони взяли курс на програмування не через бажання стати вузькопрофільними, а через елементарну потребу суспільства. Нині просто необхідно до уваги взяти віртуальність та медійність світу, в якому учневі треба навчитися уміло орієнтуватися.

Естонія ввела програмування в шкільну програму в 2013 році. Вчителів тоді підготували до нововведення протягом 4 тижнів через інтернет.

У Фінляндії дуже не вистачає власних компетентних IT-кадрів, які не завжди можна залучити з-за кордону, бо ж інколи проект вимагає залучити працівника в роботу суцільно, а не лише технічно. Тому тепер ази кодування будуть доступні і фінським діткам. Введення програмування додали в тому числі замість теми ділення стовпчиком.
КУРС НА САМОУПРАВЛІННЯ ЧЕРЕЗ ПІДПРИЄМНИЦТВО
Нестача робочих місць у Фінляндії вирує не на жарт, власні фірми - життєвоважливі для економіки країни та підтримки її добробуту.

Тому не дивно, що тут є рекомендації для шкіл по впровадженню загальнодержавної навчальної програми з підприємницького духу.

У муніципалітеті Етеля-Похянма програму сприйняли буквально і ввели окремим предметом.

Його назва звучить приблизно наступним чином: "Підприємницький підхід до діяльності будь-якого характеру". Такий предмет викладатимуть дітям з 8-го класу, але й молодші діти будуть максимально оповиті підприємницькою позитивною одержимістю через усілякі інші новинки програми.

Такі уроки не обов'язково проводити в класі. Учнів водитимуть, наприклад, на підприємства, де без знання певного предмета його діяльність була б неможливою. Це може бути якийсь фармацевтичний, харчовий завод, чи ветеринарна лікарня.

Тут стане в пригоді і той багатогалузевий/багатодисциплінний проект, який включає в себе одночасно декілька предметів і завдяки цьому значно розширює підбір подібних місць.
ГРУПА УЧНІВ, А НЕ ОДИН УЧЕНЬ - ПАНІВНА ФОРМА НАВЧАННЯ
Робота в групах, здається, працює вже не як виняток, а як правило. Особливо вдалою, з моїх спостережень у сільській школі, видається робота в групах на уроках музики, релігії та праці.

Родзинка музичного предмету в тому, що майже щоразу вчитель залишає час на формування групи, яка, по можливості, грає на різних музичних інструментах, в тому числі з використанням маракасів, бубнів, барабанів та ксилофонів.

На уроці праці, крім налагодженої і достатньо природної роботи учнів у групах, помітні результати боротьби зі стереотипами за ознаками статі.

До того ж, це закріплено в програмі: не тільки дівчата із задоволенням оперують пилками і шліфують дощечки до майбутніх шафок, але й хлопці, хоч і з набагато меншим ентузіазмом, в'яжуть спицями.

Робота в групах сприяє викоріненню дискримінації, однак не стала унікально зручною для всіх. Подекуди в ЗМІ виринають образливі, спантеличені і схвильовані колонки батьків, діти яких з тих чи інших причин не вписуються у групи.

Сіркку Хієтанен каже, що фінська школа уміє працювати з винятками завдяки індивідуальному підходу, який при потребі застосують і тут.

Однак паралельно з об'єднувальним чинником роботи в групах тут парадоксально співіснує й інший бік: діти поділені на групи також поділені за рівнем знань.

Класи не прив ' язані до керівника, а до груп за відповідним до їхніх знань рівнем, тобто за вчителем закріплені здебільшого змішані класи. Такий поділ, окрім основних функцій, також збільшує внутрішню мобільність і зміцнює стосунки між учнями різних класів.
ОФІЦІЙНЕ КУМІВСТВО СЕРЕД ДІТЕЙ
Є у фінській школі і те, що заслуговує прямо таки обожнювання. Мова йде про кумівство, яке у Фінляндії заведене вже з молодших класів, тільки несе воно виключно позитивний характер, на відміну від того кумівства, яке може прийти на думку нам.

За кожним п'ятикласником-кумом закріплений учень першого класу, тоді як другокласники мають товаришувати з шестикласниками.

У день кумівства старшачки щиро дбають про молодших товаришів: вчителі придумують якусь цікаву програму, де покумані діти працюють у парі, а на перервах разом гуляють у дворі.

У день кумівства розумієш, що кращого засобу придушити дитячий егоїзм та розкрити ніжність та відповідальність годі й шукати. Ніяких жартів: цілий день ти у підпорядкованості малечі, а він - у твоїй.
РОЛІ ВЧИТЕЛЯ І ПОМІЧНИКА УЧНЯ
Революційні зміни підкралися і до ролі вчителя.

Тут не підтримують ієрархічні традиції, що означає максимальну наближеність учителя до учнів, але усе ж він ні в якому разі не переходить у статус друга чи товариша для школярів.

У фінській школі, наприклад, відкрита вчительська - діти туди заходять без попередження, але не без потреби. Натомість у нас, ще з радянських років, вчительська оповита таємницею, табу для учнів.

Ще одна антиієрархічна ознака полягає в тому, що у їдальні немає окремих місць для вчителів, вони завжди сидять поміж учнями. Якщо вчитель помічає, що хтось сидить сам, то відразу невимушено підсідає до нього. Подібне я спостерігала і в дитячому садочку, де вихователі їли за одним столом з дітьми.

В їдальні вчителі крім того прислуховуються до того, про що школярі розмовляють, аби виявити завчасно будь-які прояви поведінки дискримінаційого характеру.

Остання проблема стоїть дуже гостро у Фінляндії, бо тут на власній шкурі відчули, що дискримінація - будь-де: в школі чи поза школою - небезпечна для життя оточуючих.

Фінляндія на кшталт США пережила два випадки масових убивств у навчальних закладах, де вбивцями були студент та учень. Через це тепер будь-які щонайменші підозрілі невдоволення учнів у вигляді погроз, та ще й залишених у соцмережах чи на інших публічних ресурсах, на розмову відразу викликають поліціянта.

У навчальному процесі вчитель має усунутися від одноосібного володарювання у класі та перейняти функції керівника групи чи керівника проекту, дати простір для активності учнів. Діти мають самостійно збирати матеріали, критикувати їх та аналізувати.

Це збільшує виклики для учителів. Індивідуальні підходи й без того ускладнювали їхнє життя, адже навіть батьки не завжди впевнені в безсумнівній правильності такого гіперіндивідуального підходу до дітей.

Наприклад, дітям часто приписують тут синдром порушення активності та уваги, в існуванні якого низка дотичних до педагогічної та медицинської сфери спеціалістів узагалі сумнівається.

Натомість у Фінляндії - це поширений діагноз, який вимагає цілого комплексу заходів з боку освітнього закладу задля забезпеченням повноцінного навчання для особливих дітей.

Але саме завдяки цьому сумлінному індивідуальному підходу до учнів я опинилася у сільській школі на роботі на посаді помічника учня.

Мені випала можливість ознайомитися з середньою школою Фінляндії тоді, коли до фінської провінції з іншої країни переїхала одна сім'я. Їх доньку потрібно було влаштувати у школу, а для цього школа найняла для неї перекладача.

Я, подолавши легку, невимушену і навіть жартівливу співбесіду з неймовірно позитивною директоркою провінційної фінської школи та класним керівником в подальшому дорученої мені дитини, отримала цю посаду.

Чотири тижні я сиділа за партою поруч і перекладала російською новій прибулій усе, чого її навчали і про що її однокласники розмовляли.

У Фінляндії долю дітей іммігрантів шкільного віку вирішують кількома способами: або їх відправляють у спеціальну школу, де протягом року вони вивчають фінську мову у середовищі таких же іноземців, а потім опановують звичайні шкільні предмети вже в наступному році, або їх нещадно "вербують" до лав фінських школярів, тобто відразу у середовище носіїв мови, щоправда не в наступному класі, а в повторному.

У моєму випадку учень п'ятикласник також вимушений був навчатися у повторному для нього класі, бо його першочерговим завданням було опанувати мову, а засвоєний раніше матеріал на Батьківщині значно полегшував це завдання.

Я, окрім функцій перекладача, мала виконувати також функції наставника і, частково, людини, що морально ніби пом'якшує твердий грунт чужбинного середовища.

Формально я навіть не була перекладачем, бо внесена була у регістр як шкільний помічник - стандартна позиція в школі, що передбачає помічні функції, спрямовані на дітей, які з якихось причин, фізичних, розумових вад чи інколи просто мізерних відхилень, або, як от у нашому випадку, через відсутність спільної мови, не можуть впоратися власними силами.

Такі помічники є усюди, тобто вони не є винятком, що знову ж дещо відрізняє кадрову політику школи від нам звичної.
Марина Бабурець, спеціально для УП.Життя

# data[].attributes.attachment_link.title
Від предметів до проектів. Найсміливіша реформа освіти у Фінляндії

# data[].attributes.attachment_link.description
Перед Новим роком фінські школярі середньої школи не мали ані найменшої схвильованості з приводу закінчення навчального півріччя, бо у своїх табелях вони не побачать жодної оцінки. І це тільки одна з тих рис, які кардинально відрізняють фінську школу від традиційної школи.

# data[].attributes.headline
Естонський досвід реформи середньої освіти

# data[].attributes.subject
Естонський досвід реформи середньої освіти

# data[].attributes.attachment_link.provider_name
Українська правда _Життя

# data[].attributes.attachment_link.readable_text
Сільська школа в естонському Аясме, на перший погляд, нічим не відрізняється від більшості українських: сіра штукатурка, яка місцями відпадає, фарбована дерев'яна підлога, прості класи без пластикових вікон.

От тільки у кожному з них - проектори, інтерактивні дошки та планшети для школярів, на стінах видніються роздруковані QR-коди. Просканувавши їх, учні заходять на сайт із завданнями на урок, чи навпаки - показують виконану роботу.

В Естонії така комп'ютеризація - повсюди. А у 2014 році цифрові навички школярів введені навіть до переліку компетенцій, яке тутешнє Міністерство освіти і науки вимагає від школярів.

"Коли третьокласники і шестикласники проходять тестування, ми просто даємо їм планшети чи ведемо до комп'ютерного класу, де вони складають іспити онлайн", - розповідає вчитель російської мови школи в Аясме Олена Суханова.

Іспити - у 3, 6, 9 та 12 класах - одні з небагатьох "контролюючих" елементів системи освіти Естонії, у якій школам надається надзвичайно широка автономія.

Вони можуть навіть обирати собі: вчити дітей по чвертях чи триместрах - аби лише було навчальних 175 днів у році; ставити оцінки у другому-третьому класі чи ні; та як саме викладати урок - по підручниках чи без них.

Така децентралізація та автономія - одна з причин успіху системи освіти невеликої 1,3-мільйонної Естонії, чию територію можна зіставити з Харківською чи Одеською областями.

За даними на 2012 рік, у рейтингах міжнародного оцінювання школярів PISA Естонія займає найвищі місця з-поміж європейських країн, перегнавши Фінляндію по математиці і опинившись на шостій сходинці серед країн світу за знаннями школярів природничих наук. Свіжі рейтинги мають бути опубліковані у червні.

В естонських учнів також вищі результати у завданнях по креативному вирішенню проблем.

Більше того, маленькі сільські школи, як в Аясме, у рейтингу PISA показують такі ж високі результати, як і школи в найбільших містах Естонії - Тарту та Таллінні.

Яким чином Естонії це вдалось?
БІЛЬШЕ СВОБОДИ
Після розвалу Радянського Союзу в країні не було ані адекватних підручників, ані грошей на освіту, ані розуміння того, як вчити дітей.

Тоді уряд прийняв рішення: дати навчальним закладам більше свободи і максимально децентралізувати управління школами - всі повноваження по керуванню середньо-освітніми закладами переходили місцевим громадам.
"Логіка була така: якщо грошей мало, треба дати свободу вибору, і школи якось викрутяться.
Так і вийшло - усі економили, школи співпрацювали одна з одною і думали, де шукати гроші. Ті 60-70 директорів, які працювали в 90-х роках, тісно спілкуються один з одним і зараз", - каже Гелмер Йогі, який на початку незалежності Естонії сам очолював гімназію.

Після цього він двічі був депутатом парламенту і зараз знову освітянин - директор престижної гімназії імені Яана Поска в Тарту, у якій 38% гімназистів - школярі з навколишніх містечок.

Гелмер пригадує, що на початку 90-х вчителі теж не знали, як навчати. Відтак почали активно їздити до Фінляндії та Швеції набиратись досвіду. А з часом школи почали конкурувати між собою за кожного учня.

Це було пов'язано зі зміною принципів фінансування: якщо раніше гроші на школу виділялись незалежно від кількості учнів, то згодом фінансова субвенція почала вираховуватись з чіткою прив'язкою до наповнюваності класів.

Аби мати змогу виплачувати гроші вчителям, школи мусили мати достатню кількість учнів, а вчителі - годин роботи. Причому процес відбувався на тлі демографічного спаду: зараз в Естонії на 40% менше учнів, ніж 15 років тому.

У 90-х роках уряд передав школи та дитячі садочки в управління муніципалітетів - сільських (їх тут називають волостями) і міських. Загалом їх в країні 213, зараз якраз триває реформа по їх укрупненню.

Розпочавши реформу, було вирішено, що держава виділяє гроші на зарплату вчителів та підвищення їхньої кваліфікації, шкільні обіди, підручники та роботу дирекції - а все інше місцева влада мала оплачувати зі свого бюджету.

Це означає, що за комунальні послуги, прибирання в школах, роботу соціальних працівників і психологів муніципалітети виплачують кошти зі своїх загальних (нецільових) доходів.

При цьому муніципалітети отримували право повністю розпоряджатись грошима на освіту, закривати-будувати школи і дитячі садки. А самі школи - приймати рішення щодо навчальної програми і брати на роботу чи звільняти вчителів.

На картинці внизу видно, як розподіляється фінансування шкіл з держбюджету і бюджету муніципалітету.

Фінансування шкіл в Естонії. Синім кольором відмічений відсоток коштів, які надходять державної субвенції, червоним - гроші, які доплачують муніципалітети

Держава дає субвенцію на навчання школярів, яку будь-хто може легко вирахувати.

У 2016 році з розрахунку на одного учня вона становить:
- на зарплату вчителя - 1229 євро;- на оплату роботи дирекції - 92 євро;- на навчальні матеріали - 57 євро;- на навчання та професійний розвиток вчителів і дирекції - 12 євро;- на шкільні обіди - 136,5 євро.(Сума грошей на зарплати вчителям множиться на коефіцієнт від 1 (для великих міст) до 1,95 (для маленьких чи острівних міст і сіл). Цей коефіцієнт використовується у тому числі для того, аби базові школи були близько до дому учня)
Це таке розділення відповідальності, закріплене законодавчо. Зрештою, муніципалітети витрачають на освіту 40 і більше відсотків коштів, скільки дає держава. Але водночас вони є власниками шкільної мережі і можуть повністю нею розпоряджатись.

"Спершу здавалось, що свободи забагато. Але саме вона дозволила країні досягнути того рівня, який є зараз", - підсумовує Джанар Холм, канцлер Міністерства освіти і науки.

Директор Юриської гімназії, в якій навчаються учні з 1 по 12 класи, Марія Тіро проводить екскурсію своєю школою.

Ось - невеликі кімнати для чотирьох учнів, де вони можуть заспокоїтись, позайматись з педагогом і повернутись до загального класу.

Ось - величезний спортивний комплекс з басейнами, залами для занять дзюдо, тенісу, баскетболом і фітнесом. Його можуть відвідувати і звичайні мешканці містечка, сплативши гроші за абонемент - так місцева влада не дає простоювати сучасному комплексу і наповнює свій бюджет.

Ось - великі просторі зали, які будь-яка компанія може орендувати у післянавчальний час, забронювавши час на сайті школи.

Ось - дитячий майданчик і клас у формі вігваму на вулиці. Їх збудувала неприбуткова організація, заснована колишніми випускниками школи. Загалом вони " нафандрейзили" більше 250 тисяч євро, які йдуть у тому числі на екскурсії для школярів.

На території школи тихо. Шкільних дзвінків тут нема - "а навіщо, якщо у всіх дітей є годинники чи планшети?" - та й самих дітей якраз розвіз по домах автобус, орендований муніципалітетом.

"Нащо купувати автобуси і платити зарплату водію, якщо ми можемо найняти компанію, яка в певні години відвозитиме дітей по нашому маршруту?" - відповідають на запитання про шкільний автобус у гімназії.

Загалом оце "Нащо платити більше?" чути у відповідь на багато наших запитань - місцева влада, яка є власником шкіл, а тому серед іншого робить ремонти в школах, рахує ефективність використання кожного євро.

У школі муніципалітету Вімсі, неподалік Талліну, теж немає шкільного автобусу; їжу привозить кейтерингова агенція, а прибирає в школі - клінінгова компанія.

Але у цій школі також є лижна траса і спортивний майданчик - щодня після 3 уроку діти йдуть на фізкультуру на вулицю; а ще - спеціальні кімнати для дітей з особливими потребами та добре обладнані кабінети для трудових навчань.

Ну й, звісно, - електронні щоденники, які є у всіх школярів в Естонії. Учитель в ньому робить відмітки для батьків і учнів, роздає домашні завдання і вправи для так званого "дня цифрових технологій" - коли діти виконують завдання онлайн, без присутності у школі.

Для обговорень домашніх завдань чи планів, батьки і вчителі створюють чати. Все це - у зручній онлайновій формі.

Тут таки можна попередити вчителя про заплановану відсутність дитини у школі і зробити це може навіть сам учень - просто відмітивши певний день в календарі.

Щоправда, якщо таких "запланованих прогулів" буде більше 4 поспіль, батьки отримують про це сповіщення. Звісно, в електронному вигляді.
ЩЕ ОДИН СЕКРЕТ. ВСЕ ПРОЗОРО І ВІДКРИТО
Другий секрет успіху Естонії - у відкритості даних про освіту.

У цій країні більше 10 років існує система електронного врядування. Тут у кожного є ID-картка, вибори проходять онлайн, активно використовуються електронні підписи, а всі системи взаємодіють одна з одною через захищені канали зв'язку (X-road).

Дані про освіту теж відкриті.

Естонці можуть подивитись, яка кількість вчителів якої кваліфікації у певній школі, скільки в ній учнів і як багато з них передчасно її покинула, як школа розпоряджається виділеними державою грошима, які підручники обирає і по якій програмі веде навчання.

Усе це спростило життя Міністерству освіти.

"За останні 10 років я не пам'ятаю, аби школи приходили і жалілись, що їм нібито дають мало грошей на зарплати вчителів. Бо ми дуже швидко можемо довести і сказати - ні, це неправда", - каже канцлер Естонського міністерства освіти і науки Джанар Холм.

За його словами, хоч інформаційна освітня система EHIS з'явилась у 2004 році, повноцінно вона запрацювала у 2008-му.

Ця база, власником якої є МОН, взаємодіє з понад 20 іншими, "підтягуючи" необхідні дані.

Ось лише деякі з цієї "хмари" баз:

1. ETIS - портал наукових досліджень, де збирається інформація про опубліковані вченими статті та дослідження.

2. ÕIS - спільна інформаційна система для вищих навчальних закладів, через яку реєструються студенти і де можна відстежити навіть їхню успішність.

3. SAIS - система вступу до вищих навчальних закладів і системи профтехосвіти. Звідси EHIS отримує дані про бали абітурієнтів в електронному режимі, а після проведення вступної кампанії - інформацію про зарахування у виш.

4. EIS - електронний банк з питань оцінювання для середньої школи. Там можна пройти електронне тестування. Навіть якщо учні пройдуть його на папері, результати у відсканованому вигляді заносяться в цю систему.

5. EKIS - система управління навчальними закладами, де міститься логістична і практична інформація про навчальну площу і всі фінансові питання.

6. Державний реєстр професійних кваліфікацій. Він стосується закладів профтехосвіти. У цьому реєстрі міститься інформація про присудження професійних кваліфікацій по завершенню ПТУ.

Школи отримують гроші на основі інформації, отриманій з EHIS, сертифікати про закінчення школи друкуються на основі оцінок і назви програми з цієї бази.

"Наступного року ми хочемо взагалі відмовитись від друку сертифікатів, будуть лише електронні дані", - каже керівник департаменту аналітики Міносвіти Ауне Валк.

Крім того, дані з EHIS автоматично використовують перевізники при оплаті студентами проїзду у громадському транспорті - електронна картка одразу ідентифікує, що пасажир - саме школяр чи студент.

Деякі з позицій в EHIS автоматично агрегуються на сайті Educational Eye (HaridusSilm) - і використовується вчителями, батьками та стейкхолдерами для прийняття рішень щодо певної школи.

Умовно кажучи, "видима для громадськості частина" EHIS автоматично збирається на сайті "Educational Eye".

В Естонії кажуть, що така відкритість не лише позбавила їх багатьох спекуляцій і здогадок у ЗМІ, які виникали через брак інформації, але й допомогла при впровадженні широкої автономії шкіл.

"Естонська система освіти дуже автономна. Школи можуть приймати багато рішень. У цій дуже автономній системі має бути підзвітність: якщо інформація про діяльність навчальних закладів відкрита, ця автономія використовується правильно", - коментує Ауне Валк.

Як приклад, вона наводить дані про зарплати вчителів. Адже уряд багато разів говорив, що має за мету збільшити зарплати. Однак відстежити, як це насправді відбувається на рівні місцевої влади, можна лише на основі таких об'єктивних даних у системі.

Кожного року на оновлення системи Естонія витрачає 300 тисяч євро. Ці кошти йдуть на підтримку існуючих баз і додавання нових модулів. З новинок - окремий модуль по навчанню дорослих, які чи то змінюють фах чи поглиблюють свої знання.

Звісно, дані використовуються для стратегічного планування та аналізу.

Наприклад, отримавши показники про зарплати випускників шкіл і вузів з податкової інспекції, в естонському МОН вирахували співвідношення між кваліфікацією мешканця країни і його реальною зарплатою.

Тобто інформаційна система може зіставити дані про освіту п'ятирічної давнини з реальною заробітною платнею і видати такий аналіз.
ВЧИТЕЛІ Й ДІТИ
Мінімальна заробітна платня у вчителя в Естонії - 958 євро на місяць при навантаженні 35 годин на тиждень; з них 21 - так звана контактна година, тобто в безпосередньо урок в класі.
Зростання зарплати вчителів (дані Міністерства освіти і науки)
1128 євро на місяць - середня заробітна плата людини з вищою освітою в Естонії (дані за 2014 рік), але міністерство поставило собі за ціль підняти зарплату вчителя на рівень 120% від середньої по країні.

Чому? Аби підняти престиж професії вчителя і залучити до роботи молодь, яка поки що не дуже охоче обирає собі цю професію. Естонці поставили собі за ціль мати у 2020 році 12,5% вчителів віком до 30 років (зараз таких 10%).

Влаштовуючись на роботу, естонський вчитель підписує зі школою контракт, де зазначається його навантаження та розмір оплати праці. У своїй роботі він має велику свободу вибору програм та посібників, може самостійно придумувати запитання для проміжних контрольних, або ж завантажувати їх з електронної бази тестів.

Тут варто ще додати, що країні прийнята "Стратегія безперервного навчання" (2014 -2020 роки). Ця стратегія - одна з найважливіших документів, які визначають розвиток всієї сфери освіти і яка є основою для формування під неї відповідної бюджетної бази на період її дії.

На основі стратегії розробляються програми, які мають прикладний характер. Так-от, "компетентні та вмотивовані викладачі та директори шкіл" - одна зі стратегічних цілей Стратегії.

Естонські вчителі активно беруть участь в програмах обміну, шукають для себе курси підвищення кваліфікації - на це виділяється 1% з зарплатного фонду, який фінансує держава.

На запитання, "як ви змінили радянських вчителів", в естонському міністерстві відповідають: " Вони самі захотіли вчити по-новому".

Однак крім бажання вчити по-новому, естонські педагоги були змушені міняти підходи до навчання - у 1996 році в країні запровадили зовнішні іспити для учнів.

"Аби школярі могли вирішувати тестові завдання, вчителі мали вчити ефективно. Адже за результатами стежили також батьки, які могли забрати дитину зі школи, якщо у неї погані показники. Відтак вчителі самі починали шукати тренінги - вони були вмотивовані вчити інакше", - каже віце-канцлер з питань загальної та професійної освіти Март Лиадметс.

Хоча згодом він зізнається, що вчителі досі хочуть лише викладати предмети, тоді як Міносвіти вимагає не лише хороші знання з предмету, але й компетенції.

У державній навчальній програмі 2014 року їх вісім - з-поміж них вже згадана цифрова, а також підприємницька, соціальна та громадянська, комунікативна та інші.

Крім того, кожна школа розробляє власну програму навчання відповідно до державної.

Державна навчальна програма вперше була розроблена у 1996 році, після неодноразово змінювалась. Останні стандарти і вимоги до знань школярів виписані у 2014 році.

У естонському МОН передбачають, що вчитель мусить враховувати специфіку кожного класу і кожного учня зокрема, адже всі вони різні.

"Не можна навчати точнісінько так само кожен з паралельних класів і вчити так само кожного року. Вчитель має обрати методологічний підхід, враховуючи розвиток учня на попередньому рівні", - кажуть в міністерстві.
САДОЧКИ, ПРИВАТНІ ШКОЛИ І КОЕФІЦІЄНТИ. ЕСТОНСЬКІ ПРАВИЛА
Дошкільна освіта, як і вся освіта в Естонії з 1 по 12 клас - наразі повністю в сфері управління місцевих громад.

Громада зобов'язана забезпечити для дітей від 18 місяців до 7 років місце в садку. Якщо сам муніципалітет не має такої можливості і не побудував достатньої кількості садочків, він має доплачувати батькам за те, що вони віддали дитину до приватного закладу.

В країні молода мама впродовж 18 місяців отримує допомогу по догляду за дитиною у розмірі середньої місячної плати, яку вона мала до народження дитини. Якщо жінка не працювала, то отримає мінімальну заробітну плату - 470 євро.

Якщо через брак місць у садочках батьки вирішують возити дитину в дитячий заклад в іншому муніципалітеті, їм будуть відшкодовані кошти тим муніципалітетом, в якому мешкають батьки дитини.

Відтак у бюджеті місцевої громади на дитячі садки, крім власних грошей, фінансів від держави на навчання вихователів і допомогу з дітьми іммігрантів, є ще один - "бюджети інших муніципалітетів".

Ось таких, які не змогли забезпечити дітей місцями у садках.

Батьки платять за дитячий садок максимум 20% від мінімальної зарплати в країні (тобто 87 євро), а також за їжу. В деяких місцевих громадах немає взагалі ніякої плати для батьків, а в деяких діє система знижок, якщо в садочок ходять двоє і більше дітей.

Як і в системі дошкільної освіти, муніципалітети відповідальні за навчання дітей у школах і гімназіях (навчання з 7 до 17 років в Естонії обов'язкове).

Якщо ж учень вирішує піти в школу поза межами свого муніципалітету, той мусить перераховувати гроші за його навчання.

Тобто в Естонії у буквальному значенні "гроші ходять за дитиною" - у школу прийдуть гроші з державного фінансування на навчання цієї дитини (субвенція), а також кошти від муніципалітету, з якого дитина пішла.

Йдеться про суму 87 євро на одну дитину на місяць.

Тут теж все логічно: адже муніципалітет міг би відмовитись від того, аби приймати "чужу дитину" з іншого муніципалітету, за яку він тепер має доплачувати зі свого бюджету (вже згадані компослуги-психологи-соціальні працівники). Тому була запроваджена ось ця передача грошей від одного муніципалітету до іншого.

Зрештою, це призвело до того, що муніципалітети дуже сильно конкурують між собою за кожного учня - інакше вони втрачають не лише субвенцію на цього учня, але й мусять платити іншому муніципалітету. Аби втримати учнів, школи і гімназії намагають залучити найкращих вчителів і запропонувати цікаві курси.

Приміром, директор гімназії в Полстамі запровадив у своєму навчальному закладі курс по збору дронів (спільний проект школи, тутешнього Міноборони і NATO) і 3D-моделювання.

Таким чином він намагається втримати учнів, аби вони обирали його гімназію, а не йшли вчитись в Тарту чи Таллін.

Державні школи не можуть брати плату за навчання, а от приватні - можуть.

При цьому держава виплачує приватним школам такий самий розмір субвенції, як і на учня в муніципальній школі. Однак у кінцевому результаті виявилось, що держава за навчання дитини в приватній школі платить більше, ніж в муніципальній.

Справа в тому, що чинне законодавство передбачає: приватні школи прирівнюються до муніципальних, а відтак мають отримувати таку ж суму грошей на навчання одного учня, як і публічні.

Тоді муніципалітети мали б перераховувати вже згадані 87 євро на 1 дитину на місяць. При цьому вони наразі навіть не можуть давати чи не давати згоду на відкриття приватної школи.

Муніципалітети подали до суду на таке рішення парламенту і суд постановив: гроші в приватні школи за навчання учня мають йти з державного бюджету.

Тому нині Міністерство освіти на навчання одного учня в приватній школі витрачає більше, ніж в публічній - адже крім субвенції на зарплату вчителю-обід-підручники, покриває ще різницю у 87 євро.

При цьому, законодавство вимагає, аби місцеві громади робили інвестиції в свої навчальні заклади і дбали про школи.

"Якби ми цю систему продовжували, то вона б поступово вбила публічну школу. Дехто казав: "Я просто закрию школу і залишу лише приватні. Держава дає на неї більше грошей, а я витрачатиму гроші платників податків на щось інше", - пригадує заступник генерального секретаря з питань планування у міністерстві освіти і науки Естонії Кадрі Маасік.

Тому зараз плануються зміни - муніципалітети зможуть вирішувати, дозволяти відкриття нової приватної школи чи ні, і доплачувати їй зі свого бюджету чи ні.

Втім, загалом приватних шкіл в Естонії небагато - 8,8%.

Одна з проблем, про які в Естонії постійно говорять, - мала наповнюваність класів і неефективність шкільної мережі. Більшість шкіл були збудовані ще за Радянського Союзу (як сільська школа в Аясме) і розраховані на значно більшу кількість учнів.
Кількість муніципалітетів і населення в них (дані Асоціації муніципалітетів Естонії)
Аби стимулювати муніципалітети об'єднувати школи чи закривати ті, в яких дуже мало учнів, у 2014 році уряд заморозив коефіцієнти, на які множить державну субвенцію (чим менш населена місцевість, де є школа, - там вищий коефіцієнт).

По суті, йшлося про те, аби муніципалітет отримував певну фіксовану суму грошей, яка залежала лише від кількості учнів у школах муніципалітету, а не від структури мережі шкіл.

Закривши одну школу, для другої залишалося б більше грошей. А відтак - можливостей платити вчителям більше (бо учнів теж у класі буде більше).

Але насправді трапляється так, що учні можуть обрати перехід до іншого муніципалітету, а це означає, що така місцева громада втрачає гроші (і субвенцію, і кошти для іншого муніципелітету). Місцева влада цього боїться, тому не дуже поспішає закривати свої школи.

Як пояснював радник Міністерства фінансів Естонії Андрус Йогі, "цей стимул для оптимізації мережі не дуже ефективний".

Так само забагато в Естонії старших шкіл, які тут називають гімназіями (10-12 класи). При цьому якість освіти в 10-12 класах можна гарантувати при наявності певного числа учнів в школі - хоча б 525. Не всі муніципалітети мають таку кількість старшокласників у гімназіях, але вирішити, яку з них закрити, а яку - ні, теж не можуть.

Тому цю роль на себе взяла держава - уся старша школа буде в її управлінні вже з 2023 року. Зараз гімназії - у підпорядкуванні муніципалітетів, але уряд будує інші, які поступово витіснять муніципальні, а в 2023 залишаться лише державні.

В Україні наразі з теж пропонується відділити старшу школу від основної і відати її на рівень областей. Така ж система вже діє в сусідній Польщі, яка теж займає високі сходинки у рейтингу PISA.

Естонці взялись впроваджувати цю зміну лише зараз. Але при цьому вони часто змінювали формулу освітньої субвенції (4 рази за останні 9 років), впроваджували інформаційні технології та змінювали Державну навчальну програму з вимогами до знань учнів.

"Вони постійно запитували себе, чого ми вчимо і чого хочемо досягнути", - коментує експерт SKL Інтернешнл Ян Герчинський.

Ми обговорюємо виступ радника Міністерства фінансів Естонії Андруса Йогі про особливості забезпечення грошима шкіл в цій країні. Тут державна субвенція є цільовою - тобто її не можна використати на будівництво доріг чи проведення культурних заходів.

Андрус доводить, що такий підхід не є вдалим. Якщо гроші виділені лише на зарплати, то інтерес працедавця - витратити їх на зарплати не залежно від результату.

Водночас, якщо дати дитині гроші лише на молоко, вона його купить, бо не має вибору. Але якщо вона не любить молоко, то просто виллє його. Якщо дати вибір "молоко чи воду", половина візьме воду, а половина - молоко. Ці гроші не будуть втрачені й більш ефективно використані.

Умовно кажучи, якщо дати дитині гроші лише на молоко, вона його купить, бо не має вибору. Але якщо вона не любить молоко, то просто виллє його. Якщо дати вибір "молоко чи воду", половина візьме воду, а половина - молоко. Ці гроші не будуть втрачені й більш ефективно використані.

Ян згоден з Андрусом Йогі, але одразу зауважує: "Критикуючи Естонію, треба тримати в голові, що ми говоримо про дуже успішну країну в питанні освіти - їхні учні справді показують чудові результати в PISA".

Але у Польщі, наприклад, основна сума грошей не цільова. Такими є лише невеликі програми, як-от шкільні обіди чи підручники.

Водночас, в Естонії діє проста і зрозуміла формула розрахунку грошей на освіту.

"Якщо раніше її розуміли кілька людей в Мінфіні, то зараз її можна показати на трьох слайдах. Якщо вона проста - усі помилки і негативні наслідки можна легко виявити", - пояснює Герчинський.

В Україні формула освітньої субвенції не змінювалась з 2002 року.

І якщо Естонія - це країна з багатьма даними, які є в доступі для громадської і управлінців, то в Україні Державна інформаційна система освіти лише на етапі доопрацювання і запуску пілоту. Зрештою, як і децентралізація і автономізація - ці зміни у нас ще попереду.

Важливо також те, що естонцям вдалось підняти заробітну плату вчителів на 40% впродовж останніх 4 років. Частково це забезпечено коштами ЄС, але більшою мірою тим, що естонці навчились всюди шукати неефективні видатки на освіту і виключати їх, пояснює Ян.

Прикладом цього були витрати шкіл на післядипломну освіту вчителів: "Раніше передбачалось, що ця сума має становити 3% від зарплатного фонду вчителів. Але місцеве самоврядування їх використовувало не дуже ефективно. Тому в Естонії вирішили, що витрати на підвищення кваліфікації вчителів становитимуть 1% від зарплатного фонду, а інші 2% підуть на зарплати".
"В Україні точок неефективності дуже багато, починаючи з дуже маленьких і неефективних сільських шкіл.
Досвід Естонії показує, що ці маленькі кроки можуть за якийсь час привезти до великих змін", - підсумовує Герчинський.

Замість P.S. Кілька показників зі Стратегії безперервного навчання на 2020 рік і їхнє пояснення
Ключові показники Системи безперервного навчання 2020 Для реалізації Стратегії і досягнення спільної мети поставлені 5 стратегічних цілей:
1. Змінене розуміння навчання. Навчання як таке, яке підтримує особистісний і соціальний розвиток кожного учня, розвиток вміння вчитися, творчі навички і винахідливість мають бути впроваджені на всіх рівнях і видах освіти.

У всіх навчальних програмах в країні зазначалась важливість пов'язувати у навчальному процесі старі і нові знання. Але стратегія зазначає, що потрібно направити зусилля на впровадження цих вимог.

І що вчитель у ХХІ столітті є не лише джерелом знань, але й творцем зв'язків і соціальних установок.

Його задача - розвиток в учня критичного і творчого мислення, вміння аналізувати, винахідливості і роботі в команді, висловлювати свої думки письмово і усно.

В підпункті "зміна принципів оцінки знань" йдеться про те, що основна увага має приділятись тому, аби планка ставилась на таку висоту, яку учень може осилити. Відтак сама оцінка є показником того, як він правильно обрав цілі, розпланував способи і засоби їх досягнення.

Результати оцінювання шкіл розглядаються в динаміці: сильні отримують признання, а слабкі - відповідну допомогу.

Тому естонці поставили собі за ціль розробити і впровадити методику, яка дозволила б при складанні державних іспитів також оцінювати ключові компетенції та навики з вирішення проблем.

Крім того, вони поставили собі за ціль сформувати систему навчання вчителів і директорів загальноосвітніх шкіл таким чином, аби вони могли створити навчальне середовище, де звертається увага на розвиток і формування потенціалу кожної дитини.

2. Компетентні і мотивовані викладачі та директори шкіл. Вчитель і директор навчального закладу відіграють головну роль у втіленні в життя запланованих змін.

Оплата роботи вчителя і директора школи має відповідати вимогам, які перед ними ставляться. Тому ціль - робота в школі має стати першочерговим вибором для найкращих.

Стратегія визначає, що від директора залежить формування шкільної культури і навчального середовища, а саме чи він цінує, мотивує і підтримує учнів чи ні, підтримує розвиток вчителів - чи ні.

Відтак естонський МОН запланував запуск програми підготовки молодої зміни директорів шкіл, а також систему незалежної атестації керівників шкіл.

3. Узгодженість між можливостями навчання протягом усього життя і потребами ринку праці. Якісні і гнучкі можливості навчання і консультації з питань кар'єри впродовж всього життя мають збільшити кількість людей з професійною кваліфікацією у всіх вікових групах і регіонах Естонії.

Для цього кілька міністерство у співпраці з працедавцями вводять систему регулярного і системного моніторингу, прогнозування і зворотного зв'язку стосовно потреб ринку. Крім того стратегія передбачає підвищення ефективності організації практики, популяризацію предметів природничого і математичного циклу.

4. Цифрова революція в безперервному навчанні. В навчанні ціленаправлено і продуктивно мають застосовуватись сучасні цифрові технології, покращитись ІКТ-компетенції всього населення і, звісно, доступ до цифрової інфраструктури.

А ще: забезпечення цифрових навчальних матеріалів, які допомогають досягненню цілей навчальних програм.

5. Рівні можливості для безперервного навчання і зростання участі в навчанні. Впродовж всього життя кожній зацікавлені особі мають бути створені рівні можливості для навчання. Тут прописується у тому числі забезпечення всіх дітей гнучкими можливостями навчання менш як за рік до школи - аби батьки були певні, що дитина готові до школи. Для цього має бути достатня кількість місць в дитячи садках.

Галина Титиш, УП
Усі фото SKL Інтернешнл, Ігоря Островського та автора

# data[].attributes.attachment_link.title
Як це у них. Естонський досвід реформи середньої освіти

# data[].attributes.attachment_link.description
Школи в Естонії можуть навіть обирати собі: вчити дітей по чвертях чи триместрах - аби лише було навчальних 175 днів у році; ставити оцінки у другому-третьому класі чи ні; та як саме викладати урок - по підручниках чи без них.

# data[].attributes.headline
Як зробити хорошу школу? Висновки дослідження PISA

# data[].attributes.subject
Як зробити хорошу школу? Висновки дослідження PISA

# data[].attributes.attachment_link.provider_name
Українська правда _Життя

# data[].attributes.attachment_link.readable_text
Нещодавно були оприлюднені результати міжнародного порівняльного рейтингу оцінювання знань школярів PISA за 2015 рік. З 2000 року він проводиться кожних три роки Організацією економічного співробітництва та розвитку (ОЕСР).

У 2015 році в дослідженні взяли участь 540 тисяч школярів 15-річного віку в 72 країнах та регіонах (для деяких країн розраховуються результати окремих регіонів, до прикладу, для Китаю).

Найкращі результати показав Сінгапур. При цьому сінгапурські школярі продемонстрували найвищі результати за всіма трьома компонентами іспиту - читання, математика і природничі науки.

За ним розташувались Японія, Естонія, Тайпей (Китай) та Фінляндія. Щоправда, результати за різними компонентами тесту між лідерами відрізнялись - хтось показав кращі знання з математики, хтось - з читання.

Лідери дослідження показали знання та навички, які приблизно еквівалентні двом додатковим рокам навчання порівняно з їх однолітками з таких розвинених країн як США, Франція та Швеція.
РЕЦЕПТ ХОРОШОЇ ШКОЛИ
Головне завдання PISA - оцінити якість, справедливість та ефективність шкільних систем.

Від часу започаткування Програми її результати є предметом широкого та бурхливого обговорення. Так, перші звіти PISA на початку 2000-х змусили усіх говорити про "фінське диво". Для інших же країн, до прикладу, Німеччини, - результати стали неочікуваним розчаруванням у власній системі освіти, котру прийнято було вважати хорошою.

У рамках дослідження окрім безпосередньо проведення іспитів, збирається також інформація про учнів (соціально-економічне становище сім'ї, ставлення до навчання, сприйняття освітнього процесу тощо), опитуються представники школи, аналізується система освіти загалом. Це дає змогу не просто оцінити успішність учнів у різних країнах, а визначити, які фактори сприяють досягненню високих результатів.

За результатами попередніх досліджень, ОЕСР сьогодні має напрацьовані моделі, котрі дозволяють передбачати результати учнів у різних країнах на основі аналізу прийнятих рішень в освітній політиці з точністю 85%.

Загальний висновок не новий: найважливішим є те, що відбувається безпосередньо у класних кімнатах.

Аналіз PISA показав такі ключові елементи успішної освітньої політики:
- високі та універсальні очікування для учнів; - сильний наголос на хороших вчителях; - скерування додаткових ресурсів для шкіл та дітей, які цього найбільше потребують;
- та дотримання довготермінових та комплексних стратегій.

Беззаперечно, інші фактори також мають значення, проте їх вплив є нижчим.

Так, у питанні щодо необхідного фінансування, аналіз PISA показує, що видатки на освіту - це безперечно важливо, проте вони впливають на успішність лише до певної межі.

Збільшення фінансування допомагає бідним країнам. Якщо ж видатки на учня перевищують $50,000, то просте збільшення фінансування не додає значного приросту у знаннях. При цьому приватні школи не є винятком, зауважує The Economist.

Словаччина, яка витрачає на одного учня коло $53,000, має такі самі результати як США, які витрачають на одного учня $115,000.
ЯКІСТЬ ОСВІТИ КРАЇНИ НЕ МОЖЕ БУТИ ВИЩОЮ ЗА ЯКІСТЬ ВЧИТЕЛІВ ШКОЛИ
Дослідження вказують, що найкращі системи освіти набирають, навчають та підтримують найкращих вчителів.

Якість освіти країни не може бути вищою за якість вчителів, які працюють у школах, - це беззаперечний висновок PISA та інших досліджень освітніх політик у різних країнах.

Успіхи фінської школи першочергово пов'язують з одночасним підвищенням вимогливості та розширенням автономії у роботі вчителя. Конкурси для вступу на педагогічні спеціальності у Фінляндії - одні з найвищих; для того, щоб на них вступити, необхідно належати до третини найкращих випускників школи за результатами загальнонаціональних іспитів.

Окрім підвищення вимог для доступу до професії, важливим також є постійне підвищення кваліфікації вчителів під час роботи. Для цього у Фінляндії гарно структурований процес взаємного навчання між вчителями. Ефективно налагоджена система взаємодопомоги сприяє підвищенню їх кваліфікації у процесі роботи у школі. Молодші вчителі отримують підтримку від старших колег, котрі у свою чергу залишаються відкритими до розвитку та постійного професійного вдосконалення.

Натомість, в Австралії ситуація є протилежною. Попри високий рівень соціально-економічного розвитку, австралійські учні демонструють невиправдано низькі результати. Експерти вказують, що таке падіння навчальної успішності співпадає зі зниженням вступних результатів абітурієнтів, які вступають на педагогічні спеціальності.

Реагуючи зниження якості освіти, два австралійських штати прийняли рішення підвищити вимоги до вступників на програми підготовки вчителів: на них зможуть потрапити тільки ті, хто потрапили до 25-30% найкращих за результатами випускних іспитів.

Українська ситуація є невтішною. Вступна кампанія 2016 року вкотре засвідчила, що на педагогічні спеціальності вступають з найнижчими результатами. Так, вступити на бакалаврську програму з підготовки вчителя фізики можна було зі вступним балом 100,8.

Атмосфера в українських школах так само не сприяє взаємодопомозі між вчителями. Так, опитування проведене Львівським інститутом післядипломної педагогічної освіти показує, що лише 10% вчителів Львівщини довіряють один одному. Навряд чи цей показник є відмінним для решти країни. На жаль, в умовах тотальної недовіри вчителів один до одного говорити про взаємодопомогу - не випадає.
СТАНДАРТИ ОСВІТИ
Чому та як навчати - є не менш важливим, ніж питання про те, хто навчає. Звіт PISA наголошує, що наявність якісно побудованих вимогливих стандартів освіти та їх послідовне неухильне дотримання - є важливим елементом успіху.

При цьому встановлення високих вимог щодо очікуваних результатів навчання є необхідною, але не достатньою вимогою. Саме тому деякі країни модифікували свої стандарти після перших результатів PISA.

Так, Japan Times пов'язує успіхи японських школярів саме зі змінами у шкільній програмі: близько 10 років тому були змінені "розслаблені" освітні програми та кардинально збільшено кількість сторінок у підручниках. Успішність японських учнів у результаті помітно зросла, особливо з математики та природничих наук. Хоча показники досягнень з читання продовжують хвилювати японських освітян.
НЕРІВНІСТЬ РЕЗУЛЬТАТІВ ЧИ НЕРІВНІСТЬ МОЖЛИВОСТЕЙ?
Від початку програма PISA звертає значну увагу відмінності результатів учнів залежно від соціально-економічного стану їх сім'ї.

Звіт 2015 року свідчить: у країнах ОЕСР учні з малозабезпечених родин мають утричі вищі шанси не досягнути мінімального рівня знань з природничих наук, порівняно з їх однолітками із заможніших родин.

Цікаво, що у деяких країнах вплив цього фактора на успішність учнів вдалось зменшити.

Останній звіт показав, що Канаді, Данії, Естонії, Гон Конзі та Макао вдається одночасно досягати рівності та високої якості освіти.

Помітного результату у подоланні нерівності у доступі до якісної освіти досягнули США порівняно з попередніми дослідженнями.

Питання подолання соціальної нерівності через освіту тісно пов'язане з викоріненням практик відбору до школи "за здібностями" на ранніх етапах. Так, експерти вважають, що це є однією з причин успіху Естонії: дітей не відбирають до початкової школи за результатами "вступних іспитів". Натомість, усім дітям пропонуються однаково якісні програми в приблизно однаково якісних школах до досягнення ними 16-річного віку.

Натомість, в Австралії нерівність в доступі до якісної освіти зростає. Учні з 25% найблагополучніших сімей випереджають своїх однолітків з неблагополоучних сімей на три навчальних роки.

Сегрегація в системі шкільної освіти є давно обговорюваною проблемою. Австралія посідає 8 місце за часткою учнів, які навчаються у приватних школах (40%), і ці школи на додачу до високої плати за навчання від батьків, додатково отримують державне фінансування. Таким чином, заможні батьки забезпечують високу якість освіти для своїх дітей, натомість діти з бідних сімей, залишаються замкнені у системі неякісних та недофінансованих шкіл з слабшими вчителями. Результатом цього є загалом низька успішність автралійських учнів.

Так само значною ця проблема є у Франції. Концентрація учнів з більш успішних сімей в хороших школах посилює соціальну сегрегацію, результатом якої окрім падіння загального рівня освіти є також посилання соціальної напруги у суспільстві.

" Чим більше ви орієнтуєтеся на показники академічної успішності, тим помітнішим буде соціальний відбір учнів", - каже Андреас Шляйхер, керівник освітніх програм ОЕСР, якого цитує The Economist.

Країни, в яких на ранніх етапах розділяють учнів за здібностями (а по факту - за спроможністю батьків інвестувати у додаткову підготовку своїх дітей), - мають більший розрив в досягненнях між бідними та багатими учнями.

В Україні попри декларовані уніфіковані стандарти, розподіл шкіл на престижні на непрестижні розпочинається на найпершому етапі - з початкової школи. Таким чином, українська школа фіксує та посилює соціальну нерівність, замість того, щоб створювати однакові умови для здобуття якісної освіти для дітей з різних сімей.
СУСПІЛЬНА ЗНАЧУЩІСТЬ ОСВІТИ
Чимало експертів погоджуються, що одна з причин успіху східноазійських країн у PISA -особливе ставлення до освіти.

Країни Східної Азії - сфокусовані на досягненні високих освітніх результатів, це є визнаною ціллю для окремих сімей та для країн в цілому. Освітяни Сінгапуру говорять навіть про "освітню гонку озброєнь".

Для опису культурної налаштованості щодо освіти у Сінгапурі дедалі частіше вживають слово " kiasu", яке означає "страх відставання від інших, який почасти призводить до егоїстичної поведінки".

Аманда Ріплі у книжці "Найрозумніші діти у світі і як вони стали такими" описує іспити у школі у Південній Кореї: іспит стає подією загальнонаціонального масштабу, учнів випускних класів, які йдуть на іспит, урочисто вітають молодші школярі, як спортсменів, які виходять на ринг. Результати іспитів, окремих шкіл та регіонів - тривалий час обговорюються політиками, експертами, вчителями та експертами.

При цьому батьки, вчителі та самі учні переконані, що навчальні досягнення є у першу чергу результатом важкої і послідовної роботи, а не наслідком вроджених здібностей. Переконаність, що наполегливість та послідовність у навчанні беззаперечно дасть хороший результат - одна з ключових причин успіху східноазійських країн.

Чи усе так ідеально в східноазійських успішних школах?

За хороші результати сінгапурські школярі та їх батьки платять високу ціну, у прямому та переносному сенсах. 60% учнів старшої школи та 80% учнів початкової школи щонайменше три години на тиждень займаються додатково після школи у приватних підготовчих закладах; 40% дошкільнят так само мають додаткові заняття.

У країні з населенням 5,6 мільйони, ринок допоміжних приватних закладів становить 73 мільйони євро. При цьому, дослідники вказують, що результати учнів, які відвідують додаткові заняття, є нижчими ніж тих, хто лише ходить до школи.

Цьому може бути кілька пояснень.

По-перше, додаткові заняття відвідують діти, котрі мають гірші результати у школі.

По-друге, надмірне навчальне навантаження так виснажує учнів, що замість підвищувати рівень їх знань, - тільки погіршує їх концентрацію та здатність сприймати інформацію.

Подібною є ситуація в інших східноазійських освітніх тигрів. Аманда Ріплі у вже згаданій книзі описує враження американського підлітка, який приїхав на навчання до Південної Кореї. Спершу він не міг зрозуміти, чому частина учнів у класі просто засинає. Але невдовзі дізнався, що переважна більшість його корейських однокласників після уроків до 9-10 вечора відвідує додаткові заняття.

Додаткового стресу учням у Сінгапурі додає складний та важливий іспит у віці 12 років, після завершення початкової школи. Результати цих іспитів визначають, чи дитина продовжить навчання за академічною програмою чи професійною. При цьому програми професійної підготовки не знижують вимог щодо очікуваних результатів навчання (це і дозволяє сінгапурським учням мати високі навчальні результати незалежно від того, за якою програмою вони навчаються), проте шанси потрапити до університету після закінчення професійної школи - є суттєво нижчими.

Естонія, Фінляндія та Канада мають порівнювані з східноазійськими країнами результати успішності учнів, проте рівень стресу школярів є в рази нижчим. Педагогіка цих країн більшою мірою зосереджена на допомозі учням, врахуванні їх індивідуальних особливостей у навчанні.

Наприклад, фінські школярі витрачають суттєво менше часу на навчання (36 годин на тиждень), ніж їх китайські однолітки (57 годин на тиждень), але попри це їм вдається досягати так само високих результатів.

Що є спільним для усіх успішних країн - це визнання важливості освіти та зосередження суспільних ресурсів та зусиль на її постійному вдосконаленні.
* * *
Результати PISA 2015 року вкотре сколихнули хвилю дискусій як всередині країн-учасниць, так і на міжнародному рівні.

У Франції б'ють на сполох через дуже високу нерівність у доступі до якісної освіти та застарілі методи викладання.
У США обговорюють доцільність єдиного загальнодержавного стандарту та шукають ефективні шляхи для залучення кращих вчителів.
Німеччина вкотре розмірковує про ранній розподіл дітей за різними програмами підготовки.

Україна братиме участь у дослідженні PISA у 2018 році. Підготовча робота до цього триває вже майже рік. Сподіваюсь, участь в PISA приверне увагу до проблем освіти в Україні та стимулює виважену дискусію щодо шляхів їх подолання.

Самі зміни безперечно треба розпочинати вже зараз, проте не варто очікувати дива і сподіватись на негайний результат. Дослідження PISA демонструє, що зміни в освіті - це складний і тривалий процес, і важливо витримувати єдину загальнодержавну стратегію змін протягом років, при чому не лише на вищому політичному рівні (хоча у випадку України це саме по собі вже є великим викликом), але й на рівні освітянської спільноти, батьків та суспільства загалом.

А для цього мало сподіватись на те, що зміни відбудуться у результаті прийняття одного закону чи зміни одного стандарту. Потрібна зміна підходів та уявлень про те, якою має бути школа, та спільне бажання досягати високих результатів.

Коментуючи шкільні реформи в США, Андреас Шляйхер сказав, що " найбільшим викликом може бути терпіння". Переконана, що це є правдою не лише для США, але й для України.
Інна Совсун, віце-президент Київської школи економіки, перший заступник міністра освіти і науки у 2014-2016 роках, спеціально для УП.Життя

# data[].attributes.attachment_link.title
Як зробити хорошу школу? Висновки дослідження PISA

# data[].attributes.attachment_link.description
Нещодавно були оприлюднені результати міжнародного порівняльного рейтингу оцінювання знань школярів PISA за 2015 рік. З 2000 року він проводиться кожних три роки Організацією економічного співробітництва та розвитку (ОЕСР). У 2015 році в дослідженні взяли участь 540 тисяч школярів 15-річного віку в 72 країнах та регіонах (для деяких країн розраховуються результати окремих регіонів, до прикладу, для Китаю).

# data[].attributes.headline
Про підсумки олімпіади з математики

# data[].attributes.subject
Про підсумки олімпіади з математики

# data[].attributes.body
Звіт

# data[].attributes.attachment_link.title
Про підсумки районної олімпіади з математики

# data[].attributes.attachment_link.description
12 листопада .2016 р на базі Петрівського НВО відбулася районна олімпіада з математики серед учнів 5-11 класів. 56 учнів 5-11 класі...

# data[].attributes.headline
Сім платформ для створення тестів

# data[].attributes.subject
Сім платформ для створення тестів

# data[].attributes.attachment_link.readable_text
Пропонуємо сім онлайн-сервісів для вчителів і викладачів вишів з тестування

Без тестів сьогодні не обходиться жоден викладач, будь то шкільний вчитель чи професор багатотисячного онлайн-курсу. Вибір варіанту з декількох - не єдина можливість: в опитування можна вставляти картинки та відео, змінювати формати завдання майже до безкінечності. Пропонуємо сім сервісів, що можуть полегшити підготовку і проведення тестування.

GOOGLE ФОРМИ

Google Форми - частина офісного інструментарію Google Drive. Мабуть, це один з найшвидших і простих способів створити своє опитування або тест: пишемо завдання, вибираємо тип відповіді (вибір з кількох варіантів, написання власного) - готово! Одержаний тест можна відправити студентам електронною поштою або вбудувати на свій сайт за допомогою спеціального коду. Для прискорення роботи рекомендуємо додати плагін Flubaroo - він автоматично перевіряє відповіді учнів і ставить оцінки відповідно до заданих критеріїв. Форми абсолютно безкоштовні - для використання ресурсу потрібно лише мати акаунт Google.

QUIZLET

За допомогою Quizlet можна створювати тести, в яких учні будуть вибирати вірні відповіді із запропонованих, зіставляти зображення та інформацію або вписувати власні варіанти. Користуватися дуже легко - в інтерфейсі можна розібратися буквально за пару хвилин, до того ж, Quizlet підтримує російську мову і працює на Android і iOS. Quizlet безкоштовний, але буває і підписка Plus за $10 - вона дозволить завантажувати власні картинки і створювати необмежену кількість навчальних груп.

PROPROFS

Proprofs готує тести на будь-який смак - можна запропонувати на вибір один або кілька варіантів, попросити заповнити пропущене слово або написати розгорнуту відповідь. Сервіс дозволяє вставляти в завдання текстові документи та презентації, файли PDF, а також зображення, аудіо- та відеофайли. Завершивши роботу над тестом, можна залишити його в загальному доступі на сайті Proprofs або вбудувати на свою сторінку.

Хоча сервіс безкоштовний, можливості Proprofs розширюються в платних тарифах. Викладачам варто звернути увагу на тарифи Basic і Professional. Перший відкриває всі основні можливості сервісу і дозволяє створювати необмежену кількість тестів за $20 в місяць; другий дозволяє об'єднувати студентів в закриті групи і обійдеться в $40. Нові користувачі можуть безкоштовно користуватися всіма можливостями Proprofs протягом 15 днів після реєстрації.

KAHOOT!

Kahoot! дозволяє подавати у форматі опитувань і тестів мало не весь навчальний матеріал. Щоб налагодити зворотній зв'язок з учнями, можна обіграти нові теми у формі простих запитань і відповідей, а закріпити знання за допомогою більш докладного тестування. Kahoot! розрахований на застосування у класі - викладач показує матеріал на головному екрані, а в цей час школярі відповідають на питання і обговорюють інформацію, використовуючи спеціальний клієнт для комп'ютерів або браузер на смартфонах (Android, iOS, Windows Phone). Для того щоб увійти у віртуальну класну кімнату, учні повинні ввести спеціальний код, який надішле викладач. Сервіс дозволяє дізнатися, як відповідав на запитання кожен студент, або будувати діаграми успішності всього класу. Самі ж учні можуть стежити за своїми результатами в спеціальних таблицях. Kahoot! безкоштовний і повністю доступний після реєстрації.

CLASSMARKER

У ClassMarker можна робити опитування з різними форматами відповідей - крім звичних варіантів, є навіть есе. Для початку роботи викладачеві потрібно створити віртуальний клас і розіслати запрошувальні коди учням. ClassMarker зберігає результати всіх проведених тестів, ведучи статистику успішності. Якщо у викладача є власна веб-сторінка, він може вбудовувати тестові завдання на неї.

У безкоштовному варіанті ClassMarker дозволяє створити не більше 100 тестів. 400 тестів на місяць обійдуться у $16.50, а 1000 тестів - вже $33. У сервісу є щорічні пакети для тих, хто рідко проводить онлайн-тестування. Мінімальна кількість тестів (50 на рік) буде коштувати $25 на рік, а максимум (5000 на рік) обійдеться у $1000.

PLICKERS

Мобільний додаток для викладачів, що допомагає влаштовувати опитування прямо у класі. Студентам видаються спеціальні бланки з варіантами відповідей (A, B, C і D) - почувши питання, вони піднімають потрібні картки, які вчитель сканує камерою смартфону. Plickers дозволяє аналізувати результати окремого студента або вивчати статистику усього класу. Додаток працює на Android і iOS, а завантажується безкоштовно.

EASY TEST MAKER

Найцікавіше в Easy Test Maker - можливість створювати завдання, в яких потрібно вибирати вірні і помилкові твердження. Тексти можна відформатувати для зручності читання на планшеті або завантажити у форматах .pdf або .doc, щоб провести тестування у більш традиційному форматі. Сервіс вміє перемішувати питання і варіанти відповідей, щоб учням було складніше списувати.

Безкоштовна версія Easy Test Maker дозволяє створити 25 тестів без можливості експорту у "паперові" формати. У тарифі Plus ($44.95 на рік) доступна перевірка англомовного правопису, створення необмеженої кількості тестів і експорт в офлайн-формати. З підпискою Premium ($74.95 на рік) сервіс буде автоматично перевіряти результати, а також дозволить виставляти часовий ліміт на проходження завдань і прикріплювати до опитувань графічні файли.

# data[].attributes.attachment_link.title
Сім платформ для створення тестів

# data[].attributes.attachment_link.description
Пропонуємо сім онлайн-сервісів для вчителів і викладачів вишів з тестування Без тестів сьогодні не обходиться жоден викладач, будь то шкільний вчитель чи професор багатотисячного онлайн-курсу. Вибір варіанту з декількох - не єдина можливість: в опитування можна вставляти картинки та відео, змінювати формати завдання майже до безкінечності.

# data[].attributes.headline
Для тих хто вивчає та викладає математику

# data[].attributes.subject
Для тих хто вивчає та викладає математику

# data[].attributes.body
Інформаційні технології у шкільному курсі математики

Центр GeoGebra

Бібліотека комп'ютерних моделей

ІКТ у шкільному курсі математики

Математика в школі онлайн

# data[].attributes.body
СИСТЕМА ВЕБ-РЕСУРСІВ ДЛЯ ВЧИТЕЛІВ МАТЕМАТИКИ

# data[].attributes.attachment_link.readable_text
Система веб-ресурсів, присвячених розвитку професійної компетентності вчителів математики сприяє:

підвищенню ефективності веб-підтримки роботи, спрямованої на розвиток професійної майстерності вчителів математики;

оптимізації процесу розвитку професійної ІКТ-компетентності вчителів математики під час курсової перепідготовки та у міжкурсовий період;

підвищенню рівня наукового, дидактичного та методичного забезпечення процесу викладання математики;

утворенню інтернет-спільнот педагогів, які дозволяють більш оперативно та якісно розв'язувати актуальні проблеми, що виникають у процесі викладанняматематики у ЗНЗ.

Сайт"Освітні ресурси Інтернету" було створено з метою допомоги педагогічним працівникам у використанні глобальної мережі Інтернет.

Головними завданнями, які вирішуються за допомогою даного сайту є:

Аудиторією сайту є педагогічні працівники навчальних закладів та їх вихованці, а також всі, хто цікавиться галуззю освіти та її проблемами.

Блог призначено, в першу чергу, для вчителів математики ЗНЗ, учнів середніх шкіл. Також буде корисним викладачам та студентам фізико-математичних факультетів педагогічнихВНЗ.

Основною метою використання сайту єінформаційна підтримка роботи центру "Інститут GeoGebra Чернігів, Україна", який створено та працює на базі Чернігівського обласного інституту післядипломної педагогічної освіти імені К. Д. Ушинського.

Ракута Валерій Михайлович - старший викладач

# data[].attributes.attachment_link.authors[].name
Дмитро Покришень

# data[].attributes.attachment_link.title
СИСТЕМА ВЕБ-РЕСУРСІВ ДЛЯ ВЧИТЕЛІВ МАТЕМАТИКИ

# data[].attributes.attachment_link.description
Система веб-ресурсів, присвячених розвитку професійної компетентності вчителів математики сприяє: підвищенню ефективності веб-підтримки роботи, спрямованої на розвиток професійної майстерності вчителів математики; оптимізації процесу розвитку професійної ІКТ-компетентності вчителів математики під час курсової перепідготовки та у міжкурсовий період; підвищенню рівня наукового, дидактичного та методичного забезпечення процесу викладання математики; утворенню інтернет-спільнот педагогів, які дозволяють більш оперативно та якісно розв'язувати актуальні проблеми, що виникають у процесі викладанняматематики у ЗНЗ.

# data[].attributes.headline
ІКТ для вчителів мат

# data[].attributes.body
ІКТ для вчителів математики та фізики : навчальний посібник для вчителів
Моделі явищ

# data[].attributes.attachment_link.authors[].name
Дмитро Покришень

# data[].attributes.attachment_link.title
ІКТ для вчителів математики та фізики (Покришень).pdf

# data[].attributes.body
Квест «Математика вмистецтві, або Мистецтво в математиці»

# data[].attributes.attachment_link.readable_text
Suur tänu kõigile kaasteelistele nende aastate eest!

Muidugi pole Miksike surnud, läks lihtsalt taevasse ja naudib hariduse arengut ning jätkuvat päikesepaistet.

Kontakt: info@miksike.ee

The server is closed.

Many thanks to all the companions for these years!

Of course, Miksike is not dead, just went to heaven and will continue to enjoy the sunshine and development of education.

Contact: info@miksike.ee

# data[].attributes.attachment_link.description
Suur tänu kõigile kaasteelistele nende aastate eest! Muidugi pole Miksike surnud, läks lihtsalt taevasse ja naudib hariduse arengut ning jätkuvat päikesepaistet. Kontakt: info@miksike.ee The server is closed. Many thanks to all the companions for these years! Of course, Miksike is not dead, just went to heaven and will continue to enjoy the sunshine and development of education.

# data[].attributes.headline
Віртуальна лабораторія вчителів математики

# data[].attributes.subject
Віртуальна лабораторія вчителів математики

# data[].attributes.attachment_link.authors[].name
Ірина Оранська

# data[].attributes.attachment_link.title
Віртуальна лабораторія вчителів математики Петрівського району

# data[].attributes.attachment_link.description
Надіслати електронною поштою Опублікувати в блозі Опублікувати у Twitter Опублікувати у Facebook Поділитися в Pinterest