# data[].attributes.headline
Пропоную пройти міні-вікторину за статтею "Італія в першій половині ХІХ ст."

# data[].attributes.subject
Пропоную пройти міні-вікторину за статтею "Італія в першій половині ХІХ ст."

# data[].attributes.body
http://learningapps.org/display?v=p0xd90ng216

# data[].attributes.headline
Італія в першій половині ХІХ ст.

# data[].attributes.subject
Італія в першій половині ХІХ ст.

# data[].attributes.body
http://www.studfiles.ru/preview/2275573/

# data[].attributes.headline
Мистецтво в першій половині ХІХ cт.

# data[].attributes.subject
Мистецтво в першій половині ХІХ cт.

# data[].attributes.body
Доменіко Ґаетано Маріа Доніцетті- італійський композитор.
Народився в Бергамо у бідній сімї. З 9 років вчився у Благодійній музичній школі Симона Майра. Перші його опери — «Енріко, граф Бургундський» і «Ливонський тесляр» (1819), — були добре прийняті венеціанською публікою, однак широку популярність він здобув 1831 року після установки в Мілані опери «Анна Болейн».Доніцетті був надзвичайно плідним композитором. Його творча спадщина охоплює близько 75 опер, 16 симфоній, 19 струнних квартетів, 193 пісні, 45 дуетів, 3 ораторії, 28 кантат, інструментальні концерти сонати та інші твори.

# data[].attributes.headline
Мистецтво в першій половині ХІХ cт

# data[].attributes.subject
Мистецтво в першій половині ХІХ cт

# data[].attributes.body
Джузеппе Верді10 жовтня 1813, Ронколе — 27 січня 1901, Мілан) — італійський композитор, диригент.
Творча спадщина композитора дуже велика: 28 опер, квартет, реквієм і низка дрібних опусів. Найвидатніші опери Верді — «Бал-маскарад», «Ріголетто», «Травіата», «Трубадур», «Аїда», «Отелло», «Фальстаф». Його опери вважаються одними з найвидатніших всіх часів і досі не сходять зі сцен оперних театрів усього світу.

# data[].attributes.headline
Революції 20-30-х pp. XIX ст.Період від кінця XVIII ст. до 1870 р. в італійській історії називають епохою "Рісорджименто" (Відродження). То був період розгортання національно-визвольного руху, боротьби за відродження Італійської державності. Термін "національне відродження" згодом став використовуватися для характеристики національно-визвольних рухів інших європейських народів. Революції 20-30-х pp. були складовою частиною епохи "Рісорджименто".У липні 1820 р. першими в Італії підняли повстання неаполітанські карбонарії. Революція тривала тиждень і завершилася перемогою. Повсюдно лунали слова гімну карбонаріїв: "Деспотизм знищено, тиранія загинула і аристократія ніколи не буде вас гнобити!" Король вимушений був підписати конституцію і скликати парламент.Тим часом європейські монархи на засіданні Священного союзу обговорили становище в Неаполі та доручили Австрії придушити революцію. Австрійська армія завдала поразки неаполітанцям і відновила в Неаполі абсолютну монархію. Усіх учасників революції чекала жорстока розправа.Тим часом революційний рух спалахнув на Півночі Італії - У П'ємонті. Якщо головною вимогою неаполітанців було запровадження конституційної форми правління, то тут, поряд з австрійськими володіннями, висувалося гасло національної незалежності всієї Північної Італії. Повстання очолили карбонарії - офіцери п'ємонтської армії. Було проголошено конституцію і створено тимчасовий уряд. Але австрійська армія придушила революцію.Після революційних подій у Неаполі та П'ємонті по всій Італії жорстоко переслідували карбонаріїв. Однак, офіційно ліквідована організація таємно готувалася до продовження   боротьби. Цього разу активно діяли карбонарії Центральної Італії. Під впливом Липневої революції 1830 р. у Франції в лютому 1831 р. спалахнули повстання у Пармі, Модені, Папській області. Попервах повстанці перемагали, але внаслідок інтервенції австрійців у Центральну Італію зазнали поразки.Ці невдачі змусили італійських патріотів шукати нові форми боротьби. Однією з причин поразки карбонаріїв було те, що вони діяли ізольовано в різних частинах Італії. У 1831 р, в Марселі колишній карбонарій Джузеппе Мадзіні (1805-1872) створив "Молоду Італію" - єдину загальноіталійську національно-революційну організацію. Він сформулював принцип "кожній нації - держава" і розпочав боротьбу за його реалізацію. Створити італійську національну державу Мадзіні вважав за можливе завдяки революції, здійсненій "з народом і для народу". "Молода Італія" мала на меті об'єднання Італії в єдину незалежну демократичну республіку.

# data[].attributes.subject
Революції 20-30-х pp. XIX ст.Період від кінця XVIII ст. до 1870 р. в італійській історії називають епохою "Рісорджименто" (Відродження). То був період розгортання національно-визвольного руху, боротьби за відродження Італійської державності. Термін "національне відродження" згодом став використовуватися для характеристики національно-визвольних рухів інших європейських народів. Революції 20-30-х pp. були складовою частиною епохи "Рісорджименто".У липні 1820 р. першими в Італії підняли повстання неаполітанські карбонарії. Революція тривала тиждень і завершилася перемогою. Повсюдно лунали слова гімну карбонаріїв: "Деспотизм знищено, тиранія загинула і аристократія ніколи не буде вас гнобити!" Король вимушений був підписати конституцію і скликати парламент.Тим часом європейські монархи на засіданні Священного союзу обговорили становище в Неаполі та доручили Австрії придушити революцію. Австрійська армія завдала поразки неаполітанцям і відновила в Неаполі абсолютну монархію. Усіх учасників революції чекала жорстока розправа.Тим часом революційний рух спалахнув на Півночі Італії - У П'ємонті. Якщо головною вимогою неаполітанців було запровадження конституційної форми правління, то тут, поряд з австрійськими володіннями, висувалося гасло національної незалежності всієї Північної Італії. Повстання очолили карбонарії - офіцери п'ємонтської армії. Було проголошено конституцію і створено тимчасовий уряд. Але австрійська армія придушила революцію.Після революційних подій у Неаполі та П'ємонті по всій Італії жорстоко переслідували карбонаріїв. Однак, офіційно ліквідована організація таємно готувалася до продовження   боротьби. Цього разу активно діяли карбонарії Центральної Італії. Під впливом Липневої революції 1830 р. у Франції в лютому 1831 р. спалахнули повстання у Пармі, Модені, Папській області. Попервах повстанці перемагали, але внаслідок інтервенції австрійців у Центральну Італію зазнали поразки.Ці невдачі змусили італійських патріотів шукати нові форми боротьби. Однією з причин поразки карбонаріїв було те, що вони діяли ізольовано в різних частинах Італії. У 1831 р, в Марселі колишній карбонарій Джузеппе Мадзіні (1805-1872) створив "Молоду Італію" - єдину загальноіталійську національно-революційну організацію. Він сформулював принцип "кожній нації - держава" і розпочав боротьбу за його реалізацію. Створити італійську національну державу Мадзіні вважав за можливе завдяки революції, здійсненій "з народом і для народу". "Молода Італія" мала на меті об'єднання Італії в єдину незалежну демократичну республіку.

# data[].attributes.headline
Мистецтво в першій половині ХІХ cт,

# data[].attributes.subject
Мистецтво в першій половині ХІХ cт,

# data[].attributes.body
Ніколо Поганіні- італійський скрипаль-віртуоз, композитор та гітарист.Одна з найяскравіших особистостей музичної історії XVIII-XIX століть.
Дивовижна колекція скрипок Поганіні:
Віртуоз добре знався на музичних інструментах. Він мав колекцію скрипок стародавніх майстрів Італії, серед яких були витвори Аматі, Гварнері, Антоніо Страдіварі, Карло Бергонці. Окремо виділяв Паґаніні скрипку роботи Ґварнері, яку по заповіту отримало рідне місто музиканта — Генуя. Уславлений інструмент хтось влучно назвав «Удова Паґаніні». По заповіту музиканта «Удова Паґаніні» передана у власність міста Генуя.

# data[].attributes.headline
Джузеппе Гарібальді

# data[].attributes.subject
Джузеппе Гарібальді

# data[].attributes.body
https://uk.wikipedia.org/wiki/%D0%94%D0%B6%D1%83%D0%B7%D0%B5%D0%BF%D0%BF%D0%B5_%D0%93%D0%B0%D1%80%D1%96%D0%B1%D0%B0%D0%BB%D1%8C%D0%B4%D1%96

# data[].attributes.headline
Джузеппе Гарібальді

# data[].attributes.subject
Джузеппе Гарібальді

# data[].attributes.body
Джузеппе Гарібальді — національний герой Італії, полководець, один із вождів Рисорджименто, парламентарій, письменник.

# data[].attributes.headline
Камілло Бенсо ді Кавур

# data[].attributes.subject
Камілло Бенсо ді Кавур

# data[].attributes.headline
Камілло Бенсо ді Кавур

# data[].attributes.subject
Камілло Бенсо ді Кавур

# data[].attributes.body
Камілло Бенсо ді Кавур повне ім'я Камілло Бенсо Джуліо Поль Філіп, граф Кавур, граф Целаренго та Ізолабелла (10 серпня 1810, Турин — 6 червня, 1861 Турин) — італійський політик та державний діяч, одна з ключових фігур Рісорджименто. Був міністром Сардинського королівства у 1850-1852, прем'єр-міністром у 1852-1859 та в 1860-1861. У тому ж 1861, з проголошенням Королівства Італії, став першим головою ради міністрів нової держави, але невдовзі помер.

# data[].attributes.headline
Віктор Емануїл II

# data[].attributes.subject
Віктор Емануїл II

# data[].attributes.headline
Віктор Емануїл II

# data[].attributes.subject
Віктор Емануїл II

# data[].attributes.body
https://uk.wikipedia.org/wiki/%D0%92%D1%96%D0%BA%D1%82%D0%BE%D1%80_%D0%95%D0%BC%D0%B0%D0%BD%D1%83%D1%97%D0%BB_II