# data[].attributes.body
ELENA GHIORGHIȚA
ELENA COSTIN
FLORINA IONELA CHITARU

# data[].attributes.attachment_link.readable_text
Profesorul este bolnav și îl înlocuiește cel dintr-a IV-a, care a fost la institutul de copii orbi.
Profesorul acesta este cel mai batran dintre toți: are parul alb ca lana; iar glasul, ca un vers duios și foarte placut. Ce de lucruri știe!
Abia a intrat în clasa și vazand pe un baiat legat la ochi, se apropie de banca și-l întreba ce are.
- Pastreaza-ți ochii, copile! îi zise.
Derossi îl întreba:
- Adevarat, domnule, ca ați fost profesor la școala copiilor orbi?
- Da, și în curs de mai mulți ani! raspunse el.
Derossi îl ruga foarte mult, sa ne povesteasca ceva despre copiii orbi.
Profesorul se întoarse la catedra.
Coretti întreba:
- Institutul orbilor nu e în strada Nizza?
- Voi, spuneți orbilor, zise profesorul, așa cum ați zice bolnavilor sau saracilor. Dar pricepeți voi bine înțelesul acestui groaznic cuvant? Ia gandiți-va puțin. Orb! Sa nu vezi niciodata nimic! Sa nu deosebești ziua de noapte, sa nu vezi nici cerul, nici soarele, nici pe parinții tai, nimic din tot ce ne înconjoara și pe ce punem mana! Sa fii necontenit cufundat într-un întuneric veșnic și ca îngropat în fundul pamantului! Ia încercați sa închideți ochii și gandiți-va ce ar fi daca v-ar osandi cineva sa ramaneți tot așa! Ați fi îndata cuprinși de spaima și vi s-ar parea cu neputința sa rabdați aceasta stare! Ați începe sa strigați crezand ca înnebuniți sau muriți.
Și cu toate acestea... bieții copiii! Cand intri pentru prima oara în Institutul orbilor, în timpul recreației, și îi auzi can-tand din vioara, din flaut, vorbind tare și razand; cand îi vezi urcand și coborand scarile sprinteni și tot fuga, ocolind dormitoarele singuri și fara a fi calauziți, n-ai crede niciodata ca acei nenorociți nu vad. Trebuie sa-i observi bine. Sunt printre ei tineri de șaisprezece, chiar de optsprezece ani, voinici și veseli, care rabda orbia cu oarecare ușurința, ba chiar și cu semeție. Dar se înțelege din expresia severa și mandra a chipurilor lor, cat au suferit înainte de a se fi de-prins cu o atare nenorocire. Sunt alții cu chipurile palide și blande în care se vede o rabdare foarte mahnita, și se înțe-lege ca trebuie sa planga foarte mult în taina. Ah! Gandiți-va ca poate mulți din ei și-au pierdut vederea în cateva zile; ca alții au pierdut-o dupa mulți ani de suferințe, dupa multe operații chirurgicale foarte dureroase; ca mulți s-au nascut așa, într-o noapte care n-a avut niciodata zori de zi, ca au in-trat în lume ca într-o prapastie nemarginita și ca nu știu nici macar cum este chipul omenesc! Gandiți-va la ceea ce tre-buie sa fi suferit comparandu-se cu aceea care vad, întrebandu-se pe ei însuși:
- N-avem nici o vina, de ce oare atata deosebire între noi? Eu, care am stat mai mulți ani printre ei, cand îmi aduc aminte de acea clasa, de toți acei ochi închiși pentru tot-deauna, de toate acele lumini stinse, fara privire și fara viața... și ma uit apoi la voi, îmi pare cu neputința sa nu va credeți fericiți. Gandiți-va, sunt aproape douazeci și șase de mii de orbi în Italia. Douazeci și șase de mii de oameni, care nu vad lumina zilei: Înțelegeți? O armata careia i-ar trebui patru ceasuri ca sa treaca pe sub ferestrele noastre!
Profesorul emoționat, tacu. Nu se auzea nici o suflare în toata clasa. Derossi întreba daca este adevarat ca orbii au pipait mai fin, mai simțitor decat noi.
Profesorul raspunse:
- Da, așa e! Toate celelalte simțuri se desavarșesc la ei, tocmai pentru ca, fiind siliți sa înlocuiasca simțul vederii, celelalte sunt mai mult și mai bine dezvoltate decat simțurile acelora care vad. Dimineața, prin dormitoare, unul întreaba pe celalalt:
- A rasarit soarele? Și cel ce este mai sprinten, alearga iute și își ridica mainile în sus, ca sa simta daca razele soa-relui încalzesc aerul și alearga îndata, ca sa aduca vesela știre ca:
A rasarit soarele!
Ei își închipuiesc statura unui om dupa sunetul glasului. Noi judecam despre inima cuiva dupa privire; ei, dupa glas. Își amintesc vocea unui om dupa mulți ani. Ei pricep ca se afla mai mulți într-o odaie, chiar cand vorbește numai unul. Cu pipaitul, ei înțeleg daca o lingura este de tot curata, sau nu prea. Fetele deosebesc lana vopsita de cea nevopsita. Trecand pe ulița, ei cunosc mai toate pravaliile dupa miros, chiar pe cele unde noua ni s-ar parea ca nu este un miros. Ei arunca sfarleaza și dupa vajait se duc drept la ea, ca s-o ridice, fara sa greșeasca.
Alearga dupa cercuri, se joaca și cu popice, sau pe fran-ghie, ca și copiii care vad. Culeg chiar micșunele, fac rogojini și coșulețe, împletind paie de diferite culori foarte iute și bine, atat de fin este pipaitul lor. Pipaitul este vazul lor; cea mai mare placere a lor este sa ghiceasca faptura lucrurilor dupa pipait.
Oricine se simte mișcat, cand îi vede la muzeul indus-trial; acolo li se permite sa puna mana pe orice. Cu ce pla-cere apuca ei în mana corpurile ca sa vada din ce sunt fa-cute! Ei numesc pipaitul vedere.
Garffi întrerupse pe profesor, ca sa-l întrebe daca este adevarat ca bieții orbi învața sa socoteasca mai lesne decat ceilalți.
Profesorul raspunse:
- Da, așa e: ei învața sa socoteasca și sa citeasca. Au carți facute în scopul acesta cu litere scoase în relief. Ei le pipaie, le cunosc și ajung sa citeasca destul de iute. E curios lucru, sa-i vezi cum se roșesc cand fac cate o greșeala. Învața chiar sa scrie, dar scriu fara cerneala, pe o hartie groasa și tare cu o mica sula, cu care fac înțepaturi adanci, mai mult sau mai puțin gramadite, dupa un alfabet deosebit, al lor. Acele înțe-paturi cu varful sulei ies în relief pe partea cealalta, așa ca, întorcand foaia și trecand ușor degetele peste acele varfuri, ei pot sa citeasca ce au scris și chiar cele ce scriu alții. În acest chip, ei își fac compozițiile și își scriu scrisori. Tot așa scriu și numele; ei socotesc în gand lesne și repede caci nu sunt distrați ca noi prin vederea lucrurilor ce ne înconjoara.
Nu puteți sa va închipuiți cat le place sa asculte cand le citește cineva; cum baga de seama și cum își amintesc de toate; cum discuta între ei, chiar cei mici, chestiuni de isto-rie și de limba; stau cate patru sau cinci în aceeași banca, și fara sa se întoarca unul catre altul, cel dintai vorbește cu al treilea, al doilea cu al patrulea, tare și toți deodata, fara ca sa piarda un singur cuvant, așa este de subtil auzul lor. Ei dau examenelor mai multa importanța decat voi, va asigur, și iubesc pe profesorii lor mult mai mult decat voi. Recunosc pe profesor dupa pas. Înțeleg daca este vesel sau manios, sa-natos sau bolnav, numai din auzul unui singur cuvant. Ei țin foarte mult ca profesorul sa le dea mana, cand îi lauda, ca sa poata și ei, la randul lor sa-i arate recunoștința, strangandu-i mana.
Se iubesc între ei și sunt buni camarazi. În timpul recrea-ției se strang în grupuri, totdeauna aceiași. În școala de fete, grupele se formeaza mai ales din acelea care învața același instrument, adica pianistele, vioristele, stau între ele și nu se despart niciodata.
Orbii sunt foarte statornici în iubirea lor. Pentru ei, prie-tenia este o mare mangaiere. Se judeca între ei cu multa dreptate, caci au o adanca pricepere despre rau și bine, și nimeni nu se simte mai mișcat decat ei, cand li se povestește vreun fapt generos și mareț.
- Le place muzica? Canta bine? întreba Votini.
- Muzica le place cu deosebire și au mult talent, raspunse profesorul.
Muzica este bucuria, viața lor.
Copilașii orbi, care intra în institut, sunt în stare sa stea nemișcați în picioare ceasuri întregi, ca sa asculte la muzica. O învața foarte lesne și canta cu patima. Cand un profesor zice unuia dintre ei, ca n-are aptitudini pentru muzica, acela se simte umilit și totuși se pune pe o învațatura strașnica.
Daca ați auzit voi, ce muzica frumoasa se face la ei! Daca ați vedea cum canta cu fruntea ridicata, cu zambetul pe bu-ze, aprinși la fața, tremurand de emoție, uimiți la auzul ace-lei armonii, care lumineaza întunericul ce-i înconjoara: ați înțelege ca muzica este o dulce mangaiere, o mangaiere ce-reasca pentru ei. Ce bucurie pe ei, saracii, cand le zice profesorul:
- Tu ai sa te faci un artist! Acela dintre ei, care are mai mult talent pentru muzica, care este cel dintai la clavir sau la vioara, este privit de ceilalți ca un rege și toți au pentru el un fel de respect. Cand se ivește vreo neînțelegere între doi, se duc la el, ca sa-i judece. Cand doi prieteni se cearta, el îi împaca. Cei mai mici, carora el le da lecții de muzica, îl privesc ca pe un tata. Înainte de a se culca, toți se duc sa-i ureze noapte buna.
Cea mai mare placere a lor este sa vorbeasca despre mu-zica. Chiar în pat, tarziu, cat de somnoroși ar fi, ei tot mai vorbesc: de orchestre, de opere, de apariții.
Nici o pedeapsa nu poate sa fie mai aspra pentru ei decat aceea de a-i opri de la citire sau de la lecția de muzica; aceas-ta pedeapsa îi mahnește așa de adanc, încat nimeni n-are cruzimea sa le-o impuna; putem sa zicem ca muzica este pentru inima lor, ceea ce lumina zilei este pentru ochii noștri.
- Are voie sa mearga cineva, sa-i vada? întreba Derossi, pe profesor.
- Da, are, raspunse profesorul; însa nu va povațuiesc sa mergeți acum la ei; mai tarziu, cand veți fi mai mari, cand veți fi în stare sa pricepeți grozava lor nenorocire și sa simțiți toata compatimirea ce ei merita! Este o priveliște foarte trista! Închipuiți-va niște copii, care stau cu fața nemișcata la o fereastra deschisa, ca sa se bucure de aerul cu-rat, ca și cum ar privi livezile verzi și frumoase, munții albaș-tri pe care îi vedeți voi... și cand te gandești ca nu vad nimic! Ca nu vor vedea niciodata acea nespusa frumusețe, ți se strange inima! Cel puțin, orbii din naștere, care n-au vazut niciodata lumea, aceia n-au nici o parere de rau, caci nu-și pot închipui lucrurile cum sunt; de aceea nu ai așa mare mila. Dar sunt și copii orbi de curand, care-și amintesc înca totul, care înțeleg bine tot ce au pierdut, și aceștia au îndoita durere de a simți ca li se întuneca în minte, încetul cu încetul, pe zi ce trece imaginile cele mai scumpe, de a simți ca pier în amintirea lor ființele cele mai dragi! Unul din co-piii aceștia îmi spunea într-o zi cu o nespusa tristețe:
„Aș dori sa capat numai un minut vazul de odinioara, ca sa mai vad o data chipul mamei pe care nu mi-l mai amin-tesc!" Și cand mamele lor se duc sa-i vada, ei le pipaie obra-zul cu mainile, le pipaie bine pe frunte, pe barbie, pe urechi, ca sa-și închipuie cum sunt; le striga pe nume de mai multe ori, ca și cum le-ar ruga sa li se arate înca o data.
De acolo ies plangand chiar și oamenii haini la suflet. Cand ieșim de acolo, ni se pare ca suntem o excepție, și va-zand casele, cerul și lumea, ne folosim de o favoare nemeri-tata! Sunt încredințt ca oricare dintre voi, ieșind de acolo ar da bucuros o mica raza din lumina ochilor sai, ca sa stra-luceasca în ochii acelor sarmani copii, pentru care soarele nu are lumina și mama lor nu are chip.

# data[].attributes.attachment_link.description
Profesorul este bolnav și îl înlocuiește cel dintr-a IV-a, care a fost la institutul de copii orbi. Profesorul acesta este cel mai batran dintre toți: are parul alb ca lana; iar glasul, ca un vers duios și foarte placut. Ce de lucruri știe!

# data[].attributes.attachment_link.title
DEFICIENŢA VIZUALĂ - DEFINIRE ŞI CLASIFICARE Deficienţa vizuala - definire şi clasificare

# data[].attributes.attachment_link.description
DEFICIENŢA VIZUALĂ - DEFINIRE ŞI CLASIFICARE Deficienţa vizuala - definire şi clasificare

# data[].attributes.attachment_link.readable_text
DEFINIRE
SPP (surdopsihopedagogia) – studiaza partiularitatile dezvoltarii psiho-fizice ale copiilor cu disfunctie auditiva - surzi si hipoacuzici - si mijloacele adecvate compensatorii, instructiv-educative si recuperatorii in vederea formarii personalitatii si incadrarii lor depline in climatul socio-profesional.

SARCINILE SPP

1. Studiaza cauzele surditatii si particularitatile psihice si fizice ale copiilor cu deficienta de auz.

2. Dezvaluie structura, tipul, si gradul de surzenie in vederea interventiei medicale (timpano-plastia, tehnici de protezare si metode de compensare si educatie).

3. Elaboreaza principiile incadrarii in sistemul scolar special si de masa determinand caile si formele de includere a deficientului auditiv in societate si in activit. productiva.

4. Studiaza particularitatile vietii si activitatii copilului cu def. de auz in familie, in mediul social si evidentiaza importanta factorilor sociali si educativi in formarea personalitatii lui cat mai deplin posibil.

SPP este o stiinta interdisciplinara utilizand datele cercetarilor rezultate din domeniul pedagogiei, psihologiei, psiholingvisticii, medicinei, fiziologiei, acusticii, electronicii, etc.

RAMURILE SPP

principiile si metodele generale si speciale de demutizare in raport cu specificul dezv. psihofizice a copilului, metodologia receptiei vorbirii prin labiolectura, a emiterii corecte a sunetelor cu si fara ajutorul aparaturii electroacusticei. Impreuna cu SPP studiaza mecanismele compensatorii in cazul distrugerii totale sau partiale a aparatului auditiv.

b. Surdo- psihologia – studiaza particularitatile structurii si dezv. proceselor psihice ale copilului surd.

c. Surdotehnica – isi propune gasirea mijloacelor adecvate de protezare a auzului rezidual.

SCOPUL SI OBIECTIVELE EDUCATIEI DEFICIENTULUI DE AUZ

Realizarea educatiei copiilor deficienti de auz este posibila prin respectarea unui minim de cerinte.

Inceperea timpurie a educatiei odata cu depistarea si diagnosticarea tulburarii de auz.

Colaborarea dintre familie, medic, surdolog, protezist si implicarea familiei in formarea comunicarii si dezvoltarii psihofizice a copilului.

Formarea capacitatii de receptie a vorbirii prin protezare individualizata si labiolectura asociata cu articulatii si comunicare verbala orala concreta.

Elaborarea unei metodologii complexe de demutizare bazata pe imbinarea invatarii globale, spontane, naturale a limbii (calea materna, cu invatarea organizata si dirijata in raport cu potentialul psihic si psihomotric al copilului.)

Studierea posibilitatilor de adaptare si introducere a copilului intr-un mediu vorbitor in vederea integrarii ulterioare sub diferite forme in invatamantul obisnuit.
CLASIFICARE
Deficitul de auz este diferit de la caz la caz, in raport cu tipul de surditate si se stabileste cu ajutorul unor aparate numite audiometre. Prin aceste masurari audiometrice se controleaza pragurile audibile la diferite intensitati exprimate in decibeli si la diferite frecvente exprimate in herzi.

Auzul normal percepe sunetele de la o intensitate de 0-20 si chiar 30 decibeli. Oricum, perceperea sunetelor la o intensitate de peste 20 db indica pierderi usoare, medii si severe ale auzului (hipoacuzie usoara, medie si severa) si pierderi profunde la peste 90 db (surditate si cofoza).

Chair si in cazul surditatii profunde – cofozei – prin protezare pot fi utilizate resturi minime de auz, dar numai daca surdul constientizeaza existenta senzatiilor auditive.

CLASIFICARE - Dupa Biroul International de Audiofonologie:

intre 0-20 db – este o auditie normala, poate auzi conversatia fara dificultate

intre 20-40 db – este vorba despre deficit de auz lejer, respectiv o hipoacuzie usoara; poate auzi conversatia daca nu este indepartata sau stearsa

intre 40-70 db – este vorba de un deficit de auz mediu, o hipoacuzie medie; poate auzi conversatia de foarte aproape si cu dificultati. Necesita proteza.

intre 70-90 db – deficit de auz sever, este vorba de o hipoacuzie severa; poate auzi zgomote, vocea si unele vocale. Se protezeaza.

peste 90 db – deficit de auz profund, surditate (cofoza). Aude sunete foarte puternice dar acestea provoaca si senzatii dureroase. Se protezeaza cu proteze speciale.

TIPURI DE SURDITATE

malformatii ale urechii externe sau medii

infectii ale urechii medii (otita, mastoidita, cleiul sau cerumenul)

tulburarea ventilatiei prin trompa lui Eustachio

defectiuni ale timpanului si lantul osicular (scarita, nicovala, ciocanul, fereastra ovala),

otoscleroza

CARACTERISTICI

Conductibilitate osoasa (c.o) la auz normal.

conductibilitate aerianaa c.a. – auzul este diminuat pana la 60-70 decibeli. Se poate opera, se protezeaza cu rezultate foarte bune, vocea tare este putin diminuata, in timp ce vocea soptita este puternic diminuata. Percepe mai bine sunetele inalte in raport cu sunetele grave.

leziuni la nivelul urechii interne (labirint membranos, osos, organului Corti, membrana bazilara)

Leziunile acestea pot avea la baza anomalii cromozomiale, infectii bacteriene, encefalopatii, traume, dereglari biochimice sau neurologice, etc.

CARACTERISTICI

C.o si c.a – determina auz diminuat.

Nu se opereaza (in ultima vreme se fac implanturi cochleare). Se protezeaza cu aparate speciale; solicita in mod intens o educatie ortofonica clasica. Pierderea auzului poate depasi 120 decibeli - atat vocea soptita cat si cea tare sunt diminuate. Perceperea sunetelor acute este de asemenea defectuoasa.

Prezinta caracteristici atat de tip de transmisie curabile (protezabile), cat si de tip de perceptie.
ETIOLOGIE
Carantina, D., Totolan, M., D. (2007).

Psihopedagogie speciala. Ed. Ovidius University Press, Constanta)

Surditati ereditare si dobandite;

Surditati clasificate dupa momentul aparitiei: a) prenatale; b) perinatale (neonatale); c) postnatale;

Surditati in raport cu locul instalarii traumei (urechea medie, interna, nerv auditiv, sistemul nervos central);

Surditati pre- si post- lingvistice.

presupune lezarea capsulei si leziuni secundare ale celulelor si fibrelor nervoase; Surditatile ereditare: tipul Sibenmann - tipul Sheibe - presupune atrofierea nicovalei, saculei, organului Corti; tipul Mandini, cu leziuni ale ultimelor spirale ale melcului, atrofierea organu lui Corti, a nervului Cohlear si a ganglionilor.

Surditatile dobandite pot fi de trei tipuri: congenitale, neona tale si postnatale.

. Surditatile prenatale, mai ales embrionare, dar uneori si fe tale, pot fi cauzate de:

Virusi ai rubeolei, oreionului, hepatitei, pojarului, paludismului matern (boli ale mamei) etc.

Infectii bacteriene si protozoare: tuberculoza, sifilisul etc.

3. Medicamente: tranchilizante (morfina, cocaina, heroina, marijuana) etc.

Substante chimice si hormonale: chinina, ergotina, apa de plumb etc.

Iradierea mamei cu raze X in timpul cat este insarcinata.

Alcoolismul.

Diabetul.

Factori endocrini si metabolici cu complicatii in functionarea unor glande.

Toxemia gravidica.

Tulburari ale circulatiei sangvine in placenta (neoxigenarea fetusului).

Hipotiroidismul familial.

Traumatisme in timpul graviditatii (gestatiei).

Incompatibilitate sangvina intre mama si fetus (factori R.H. - Resus).

Desigur, surditatea dobandita congenital are multe cauze cunoscute, dar si necunoscute inca. Astfel, o cauza a surditatii con genitale poate fi boala de tip febra glandulara sau citomegalovirusul (C.M.V.), infectie intrauterina – o foarte usoara pentru mama, dar cu efecte devastatoare pentru copil. Rubella (Pojar German) – boala

Anoxia sau asfixia albastra. Anoxia este cauzata de neoxigenarea fetusului in timpul travaliului datorita rasucirii cordonului ombilical, nasterii laborioase etc. Insuficienta oxigenare provoaca leziuni anatomopatologice cu repercursiuni multiple in dezvoltarea normala a sistemului nervos (creierului).

Icterul nuclear - bilirubinemia.

Traumatisme cranio-cerebrale.

2. Boli infectioase: meningita, encefalita, scarlatina, rujeola, pojarul, tusea convulsiva, oreionul, febre inalte, febra tifoida etc.

Otita si mastoidita.

Factori toxici (intoxicatii).

Boli vasculare.

Subalimentatie cronica.

Cauze medicamentoase, tratament neadecvat mai ales cu ototoxice: streptomicina neomicina, canamicina, gentamicina, trom bomicinasi chiar aspirina si chinina in doze mari.

IV. De asemenea, se poate vorbi de existenta unor cauze ale disfunctiei auditive localizate la nivelul urechii externe, medii sau interne, nerv auditiv.

Cauze la nivelul urechii externe: malformatii ale pavilionului urechii, absenta pavilionului, obstructionarea canalului conductor, ceara, excrescente osoase etc.

Cauze la nivelul urechii medii: inflamarea trompei lui Eus tache mentine umiditate in ureche, deci mediu pentru infectie; otite, mastoidite, corpi straini; perforarea membranei timpanului, cleiul, leziuni sau malformatii ale oscioarelor (ciocan, nicovala, scarita), otoscle

Cauze la nivelul urechii interne (senzoro-neurale): leziuni sau deformari ale labirintului membranos sau osos, ale canalelor semicir culare, ale utriculei sau saculei sau membranei tectoria. Cele mai mari obstacole in auditie sunt considerate, pe drept, leziunile organului Corti si ale membranei bazilare.

Cunoasterea cat mai exacta a locului si gradului leziunii con tribuie la protezarea adecvata - individualizata - si la folosirea optima a reziduurilor auditive.

Desigur ca sunt si cazuri de leziuni ale traiectului nervos auditiv sau a zonei auditive din scoarta. In cazul in care leziunea se afla in creier, surditatea este mult mai grava si poarta denumirea de surditate corticala. Se pare ca unii surdologi au exagerat frecventa surditatii corticale (de ex. Bartzi considera existenta surditatii corticale in procent de peste 70%) in clasificarea cauzelor, gradelor si locului instalarii disfunctiei auditive.

# data[].attributes.attachment_link.title
Deficienta de auz: definire, clasificare, aspecte etiologice

# data[].attributes.attachment_link.description
DEFINIRE SPP (surdopsihopedagogia) - studiaza partiularitatile dezvoltarii psiho-fizice ale copiilor cu disfunctie auditiva - surzi si hipoacuzici - si mijloacele adecvate compensatorii, instructiv-educative si recuperatorii in vederea formarii personalitatii si incadrarii lor depline in climatul socio-profesional. Studiaza cauzele surditatii si particularitatile psihice si fizice ale copiilor cu deficienta de auz.