# data[].attributes.attachment_link.title
České korunovační klenoty - jigsaw puzzle (28 pieces)

# data[].attributes.body
Vytiskni si

# data[].attributes.attachment_link.title
Korunovační klenoty teď už skutečně na dosah

# data[].attributes.body
Ve Studiu24 ČT

# data[].attributes.attachment_link.readable_text
Chyba konfigurace prohlížeče.

Pro přehrávání je potřeba mít zapnutý Javascript.

Uložení korunovačních klenotů

15 hlasů

12743
zhlédnutí

do playlistu

Vyzvednutí korunovačních klenotů

16 hlasů

56024
zhlédnutí

do playlistu

# data[].attributes.attachment_link.description
Chyba konfigurace prohlížeče. Pro přehrávání je potřeba mít zapnutý Javascript. Uložení korunovačních klenotů 15 hlasů 12743 zhlédnutí do playlistu Vyzvednutí korunovačních klenotů 16 hlasů 56024 zhlédnutí do playlistu

# data[].attributes.body
Vážené učitelky, vážení učitelé. Na této stránce najdete pracovní listy pro žáky 2. stupně ZŠ do vyučovacího předmětu dějepis. Výstava kromě klenotů přibližuje také panovníky, kteří je nosili a drželi - a právě o nich jsou naše pracovní listy.

# data[].attributes.attachment_link.readable_text
Koruna měla být, podle nařízení Karla IV., položena na lebce sv. Václava. Každý panovník si korunu od svatého Václava pouze půjčoval na den korunovace nebo při slavnostní příležitosti. Za půjčení koruny musel král zaplatit kapitule u sv. Víta 200 kop grošů (12 000 grošů. 60 gr. = denní mzda, 12 000 = mzda 200 dní). O korunu se starala svatovítská Metropolitní kapitula. Po smrti krále byla koruna položena u jeho rakve.
Odcizení, prodání nebo zastavení koruny mělo být potrestáno a zloděj by byl vyloučen z církve. Na žádost Karla IV. vystavil papež Klement VI. listinu na ochranu svatováclavské koruny (viz níže: Papežská bula).

Korunovační klenoty jsou od roku 1962 Národní kulturní památkou číslo 2. Mohou být vystaveny pouze na území Pražského hradu, který je klenoty jsou trvale uloženy v korunní komoře katedrály sv. Víta, Václava a Vojtěcha nad Zlatou bránou a kaplí sv. Václava. Dvě malá okna, která vedou do korunní komory, jsou vidět na mozaice Posledního soudu na Zlaté bráně. Třetí okno bylo zazděno před zhotovením mozaiky.

V komoře je dubový stůl a židle. Korunovační klenoty jsou uloženy ve skříňce na sedm zámků, které jsou stejné jako zámky dveří korunní komory. Skříňka má tvar relikviáře a byla zhotovena v roce 1867. Na štítu relikviáře je znázorněn Korunní komora je Vstup do korunní komory vede ze Svatováclavské kaple ve svatovítské katedrále. Čelní stěnu zdobí erb Svaté říše římské - černý orel na zlatém štítu a erb království českého - stříbrný lev na červeném štítu. Na severní zdi jsou erby markrabství moravského - stříbrná červeně šachovaná orlice na modrém poli a vévodství slezského - černá orlice se stříbrným perisoniem na zlatém poli. pro veřejnost nepřístupná . Ježíš Kristus, pod ním sv. Václav a na každé straně anděl. Jeden s erbem svatováclavské plamenné orlice a druhý s českým lvem. Na jedné boční stěně relikviáře je vyobrazen první český král Vratislav I., na druhé straně římský císař a 11. český král Karel IV.

Komora byla rekonstruována v roce 1868 a 1911. Dveře se sedmi zámky byly zhotoveny v roce 1868.
V roce 2007 byla v hradním archivu nalezena kovová krabička, kde bylo uloženo 5 původních klíčů od Svatováclavského korunního archivu z roku 1791.
V krabičce byly také uloženy dva tkalouny. Na jednom z nich byl označen obvod hlavy krále Ferdinanda V. Podle tohoto tkalounu zjistila tehdejší hradní historička umění PhDr. Eliška Fučíková, CSc. (*1940), nositelka francouzského Řádu rytíře věd a umění (2003), že by král měl mít korunu o 4 centimetry větší. Králi Ferdinandovi V. byla svatováclavská koruna malá. Je to vidět i na obraze, kde má král Ferdinand V. korunu na hlavě. Tím vysvětlila záhadu, proč si panovník na hostině ve Vladislavském sále asi za hodinu korunu sundal, i když to etiketa a zvyklosti nedovolovaly.

Pravděpodobně původní čelní stranou byla dnešní zadní strana koruny. Pět červených drahokamů na lilii vytváří kříž, vedle kterého jsou dva malé křížky také z pěti drahokamů. Tyto tři kříže jsou symbolem Boha v Nejsvětější Trojici.

Koruna váží 2 358,3 gramů, je zhotovena ze zlatého plechu silného 1 mm s ryzostí 22 karátů. Obvod koruny je 61 cm a je složena ze čtyř dílů čelenky s lilií, které jsou spojeny závlačkami. Lilie byly vytvořeny podle koruny francouzských králů a byly symbolem duchovní čistoty Panny Marie. Díly koruny jsou vysoké 19 cm. Průměr koruny je také 19 cm.
Korunu spojují dva pásy zvané kamáry, které pochází z opasku Blanky z Valois,
Na vrcholu koruny je křížek se safírovou kamejí, na které je zobrazen ukřižovaný Ježíš Kristus. V kameji na křížku koruny je uložen trn z Kristovy trnové koruny. Po obvodu kříže je nápis: (Zde je trn z koruny Páně). Proto je k oruna je také vzácným relikviářem. Na koruně je 96 drahokamů. Z toho je nejcenějších 19 modrých safírů z Cejlonu (Srí Lanka), Barmy a a Siamu (Thajsko), 44 červených spinelů z Cejlonu, 1 rubelit-turmalín, 30 zelených smaragdů z Horního Egypta a 20 perel z Indického oceánu.

Karel IV. dal korunu v roce 1354 a 1377 upravit a dozdobit dalšími drahokamy, které byly použity na jiném klenotu, protože mají vyvrtané otvory na jiné přidržení. Je možné, že Karel IV. použil některou korunu svých předků. Tomu odpovídá i velké množství drahokamů, které by jako chudý moravský markrabě za několik let nepořídil.
Na dolním okraji koruny je 70 milimetrových dírek, na kterých byly přidělány perly. Ty dal císař Karel odstranit při druhém vyzdobení koruny. Koruna je položena na polštář s českými lvy, který byl zhotoven v roce 1866.

Ve svatováclavské koruně je červená mitra (= čepička do koruny ) z atlasu (arabsky = jemný, hladký. Hedvábná látka s lesklým povrchem) zhotovaná v roce 1562 ke korunovaci Maxmiliána II.
Původní mitra Karla IV. se nedochovala a proto císař Maxmilián dal zhotovit novou mitru. Druhá mitra ze zlatého brokátu s červenými ornamenty byla zhotovena v roce 1723 ke korunovaci Karla VI.

Žezlo vytvořil augsburský zlatník Hans Haller z 18 karátového zlata. V áží 1013 gramů a má délku 67 cm. Zdobí ho 62 perel, 4 modré safíry, 5 červených spinelů a rubín, který je na vrcholu žezla. Žezlo je symbolem moci panovníka. Vzniklo z pastýřské hole, stejně jako biskupská berla, nebo veliteský palcát.
V roce 2008 bylo zjištěno a potvrzeno, že žezlo a jablko byly vyrobeny ke korunovaci Ferdinanda I. (24.2.1527) u zlatníka Hanse Hallera v Augsburgu. Do té doby se tradovalo, že jejich zadavatel byl císař Rudolf II., nebo jeho bratr Matyáš.
Jedná se o vrcholnou renesanční práci. Žezlo Karla IV. je ve vídeňské klenotnici. K záměně došlo v 18. století, kdy bylo z Vídně do Čech přivezeno žezlo Ferdinanda I.

Jablko bylo vytvořeno pro Ferdinanda I. z 18 karátového zlata. Jeho výzdobu tvoří 8 modrých safírů, 6 červených spinelů a 31 perel. Na výšku má 22 cm a jeho váha je 780 gramů. Jablko je symbolem světa (Zeměkoule), nad kterým vládne Kristus (kříž).
(Pane v moci Tvé raduje se král a z pomoci tvé jásá).
Kruh pod křížem je ozdoben šesti sfingami. Na dolní polokouli jsou dva reliéfy z knihy Genesis (Stvoření):
Adam klečící před Bohem Stvořitelem.
Bůh svěřil Adamovi ráj. Bůh zakázal Adamovi a Evě jíst ze stromu poznání.

Na horní polokouli reliéfy ze života krále Davida:
Pomazání Davida na krále od proroka Samuela.
David a Goliáš.

Královské jablko Karla IV. je ve vídeňské klenotnici. K záměně došlo v 18. století, kdy z Vídně do Prahy bylo přivezeno jablko Ferdinanda I.

Kožené pouzdro na korunu dal zhotovit v roce 1347
( Léta Páně 1347 pan Karel římský král a český král mě udělal ke cti Boží a blahoslaveného Václava mučedníka k ).
Pouzdro je zdobené čtyřmi erby. Na horní části je říšská černá orlice na zlatém poli a český stříbrný lev na červeném poli, na dně je zlaté břevno na černém poli (erb pražského arcibiskupství) a bílý půlkůň na červeném poli (erb arcibiskupa Arnošta z Pardubic) .

bylo zhotoveno z kůže v 17. století. Pouzdro bylo podle žezla v ytvarováno s rozšířenou hlavicí.

jsou roky milénia (1000. výročí) smrti svatého Václava Původní kožené pouzdro ze 17. století má tvar jablka s křížem.
Představitelé nové Československé republiky nechtěli použít "katolický symbol kříže" a dali v roce 1929 podle návrhu profesora Františka Kysely zhotovit nové pouzdro. Po obvodu je a horní části uznávaný rok smrti sv. Václava. Na zadní části víka pouzdra je nápis: MINISTERSTVO ŠKOLSTVÍ. 929 a 1929. Rok 929 byl tehdy
Na přední části pouzdra je střední znak Československé republiky s erby zemí, které tehdy patřily do ČSR: Čechy, Morava, Slezsko, Slovensko a Podkarpatská Rus.

----------------------------------------------------------------------------------------------------------------

Před útoky švédských vojáků byly v roce 1637 klenoty tajně odvezeny do císařské klenotnice (Schatzkammer) ve Vídni. Tam byly uloženy do roku 1791.
Ve Vídni došlo k záměně jablka a žezla, zhotovených ve 14. století ke svatováclavské koruně za Karla IV. Vyměněny pravděpodobně v 18. století k české královské korunovaci císaře Karla VI. nebo jeho dcery královny Marie Terezie.
Na portrétu je císař Matyáš zobrazen jako český král se svatováclavskou korunou, s původním žezlem a jablkem.
Insignie, které jsou v souboru českých korunovačních klenotů se svatováclavskou korunou v Praze byly zhotoveny pro císaře Ferdinanda I. (1526-1564).

České královské žezlo a jablko Karla IV. ze 14. století. Jsou vystaveny ve vídeňské klenotnici (Schatzkammer) s popisem:

Szepter Reichsapfel (Žezlo Říšské jablko)

--------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------

V roce 1966 byla vytvořena
kopie svatováclavské koruny, která byla vystavena na světové výstavě Expo 67 v Montrealu, později na výstavě v Ósace, Moskvě, Petrohradu (Leningradu), Budapešti a Lucemburku. V roce 1979 Prezidentská kancelář nechala zhotovit ke koruně kopie žezla a jablka. Koruna je na stálé výstavě o dějinách Pražského hradu.

svatováclavské koruny byla zhotovena v roce 2011 a vystavena ve Vladislavském sále Pražského hradu.
kopie koruny byla vytvořena v roce 2012 pro stálé vystavení na hradě Karlštejně.

-----------------------------------------------------------------------------------------------------

V roce 1993 byla vytvořena zmenšená kopie českých klenotů a věnována v roce 2007 klenotnici (dómu) katedrály Panny Marie v Cáchách (viz foto).

převzato z deníku Právo pondělí 11. května 2009.

"Slavná pokladnice v německých Cáchách skrývá četné zlatnické poklady středověku, které sem mimo jiné věnoval ve 14. století císař Karel IV. Nyní by se tento panovník asi obrátil v hrobě, kdyby se dozvěděl, že v pokladnici právě vystavují zmenšené kopie českých korunovačních klenotů a co tam o nich Němci píší.
Jde především o Svatováclavskou korunu, kterou Karel IV. nechal vyrobit u pražského zlatníka.

U této kuriozity mají v Cáchách následující popis:
Kopie říšských klenotů Římské říše národa německého (originál ve Vídni). Dar českých poutníků ze Svaté cesty 2007. "

Na tabulce by měla první věta být: " Kopie českých korunovačních klenotů (originál na Pražském hradě, v katedrále sv. Víta). "

Pouť do Cách se konala od 1.5. do 30.5.2007 z Velkého Meziříčí. V Cáchách se sešli poutníci k Panně Marii z celé Evropy. Tak to zde při své korunovaci roku 1349 nařídil císař Karel IV.
Poutníci přišli do Cách (německy Aachen) poprvé po 231 letech. Tradici, kterou zákazem přerušil Josef II., obnovil děkan ve Velkém Meziříčí P. Jan Peňáz.
Z Velkého Meziříčí vyšlo pěšky pět poutníků. Další věřící cestovali autobusy, které vezly 200 poutníků. Pouť se konala: "Na poděkování za svobodu a za to, že už padly hranice mezi evropskými zeměmi. Na usmíření za všechny války a křivdy, ke kterým došlo dávno i nedávno na obou stranách. A s prosbou za obnovu křesťanských kořenů Evropy, protože nechceme, aby uschla." Poutníci darovali na sochu Panny Marie v Cáchách šaty, korunu, žezlo a jablko. Korunovační klenoty jsou poloviční zmenšeninou českých korunovačních klenotůa je to česká bižuterie z Jablonce z roku 1993.

-----------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------

Korunovační kříž (ostensorium = nositel dané věci) dal zhotovit český král a římský císař Karel IV., který dal do kříže uložit několik relikvií (ostatků) spojených s památkou na Ježíše Krista. Kříž byl vytvořen podle korunovačního kříže císařských korunovačních klenotů.
Původně byl používán na Karlštejně. Do korunovačního souboru se dostal v 17. století. Celý kříž je ze zlatých plátů. Přední polovina kříže je zakryta křišťálovým sklem, aby byly vidět uložené ostatky. Na druhé straně kříže je také křišťálové sklo, pod kterým je uloženo dřevo z kříže Ježíše Krista.
Konce kříže jsou ozdobeny kamejemi z antiky, z byzantské doby i ze středověku. Pod kamejemi jsou uloženy další relikvie (foto Alexandr Veliký).

Korunovační kříž, dříve nazývaný Zlatý ostatkový a později Zemský, je součástí souboru korunovačních klenotů. Je to schránka na velice vzácné relikvie v Českém království: část provazu, kterým byl svázán Ježíš Kristus, dva trny z jeho trnové koruny, několik kousků dřeva Ježíšova kříže, hřeb, kterým byl Ježíš přibit na kříž, část houby, kterou mu voják dával pít.
Relikvie spojené s osobou Ježíše Krista (trny a další) dostal Karel IV. od francouzského krále s ověřenou listinou.
Kříž byl mnohokrát převážen s ostatními klenoty. Po smrti Jiřího z Poděbrad se dostal do zástavy jeho dědicům. Za jejich úschovy se ztratil zlatý podstavec pod kříž, který vážil 30 kg. Ludvík Jagellonský dal v roce 1522 zhotovit nový renesanční podstavec z pozlacené mědi.
Od 16. století býval kříž postaven na oltář při korunovaci českých králů. V roce 1645 byl uložen na Karlštejně a tím se stal součástí korunovačního souboru.

(čepel z 10. století, záštita a hlavice ze 13. století).

Meč je dlouhý 93,5 cm s dvoubřitou čepelí (délka 76 cm). Původní meč používal svatý Václav. Karel IV. dal do meče vyseknout křížek, kam byl ve zlatém pouzdru vložen ostatek sv. Václava. Ostatek se ztratil už v roce 1368. Meč se stal relikviářem, a používal se pouze k pasování nových rytířů, kteří byli nazýváni "Rytíři svatého Václava". Původní pochva z Karlovy doby byla ukradena v roce 1420 jeho synem Zikmundem.

zhotoven ke korunovaci Ferdinanda II. v roce 1617 . Korunovační plášť je uložen na Pražském hradě, má 312 cm šířku a 236 cm délku. Spodní část pláště je prodloužena do vlečky. Celý plášť je lemován hermelínem (zimní kožešina hranostaje), který byl považován za královskou kožešinu.
Je utkán z hedvábné látky, zvané zlatohlav, která byla vyrobena v Itálii a je protkávána zlatým drátkem otočeným kolem hedvábné nitky (dracoun). Jako český panovník měla plášť při korunovaci na sobě i královna Marie Terezie v roce 1743. Ostatní královny byly oblečeny do honosných šatů. Plášť byl naposledy použit při korunovaci Ferdinanda V. v roce 1836.

My nakloněni těmto zbožným prosbám markraběte, Klement biskup, sluha sluhů Božích, na věčnou památku této věci
Byla nám podána žádost milovaného syna vznešeného pana Karla, markraběte moravského prvorozeného syna, nejdražšího v Kristu syna našeho Jana, nejjasnějšího krále českého. Žádost se týkala toho, že Karel sám z oddanosti a úcty svatému Václavu, kdysi králi českému dal zhotovit nově jakousi velmi drahocennou královskou korunu a že ji věnoval vznešené hlavě tohoto světce, jehož tělo odpočívá v pražském kostele. Na tuto hlavu ji dal vložit proto, aby z ní nebyla snímána. S výjimkou toho, kdyby český král, který byl nově korunován nebo když by tímto králem v městě Praze nebo jejich předměstích byla konána slavnost vyžadující užití královské koruny. Jen v tom případě si může zmíněný král korunu vzít, ovšem jen s tou podmínkou, že je povinen v ten den korunovace nebo slavnosti korunu znovu vložit na tutéž blahoslavenou hlavu.
Jak se v žádosti podotýká, markrabí se však obává, aby někdo pro velkou drahocennost této koruny nebo z jiné příčiny, se neodvážil zneužíti tuto korunu k jinému účelu. Poníženě nás proto prosil, abychom proti tomu našli nějaký vhodný prostředek.

zakazujeme vážností tohoto listu s velkým důrazem, aby nikdo, ať duchovní nebo laik, jakkoli významný, jakékoli hodnosti a stavu, se neosmělil a neodvážil jakýmkoli způsobem, z jakéhokoli titulu, z jakékoli příležitosti nebo příčiny Nikomu z lidí není dovoleno tento list našeho zákazu a vůle porušit nebo proti němu jednat. Kdo by se toho odvážil a o to pokusil, upadne do hněvu Všemohoucího Boha a jeho svatých apoštolů Petra a Pavla. tuto královskou korunu zcizit, prodat nebo zastavit. Kdo by se tak opovážil, všichni i jeden každý, propadl by kromě jiných trestů daných kanonickým právem i trestu vyloučení z církve ( exkomunikace). Této exkomunikace by mohl být zbaven jen v případě, že by znovu vložil královskou korunu na zmíněnou hlavu, a to jen samotným biskupem římským (papežem), s výjimkou případu nebezpečí smrti.

Dáno v Avignonu 6. května, ve čtvrtém roce našeho pontifikátu. ( 6.5.1346)

Korunovační klenoty mohou být vystaveny pouze na území Pražského hradu.

Od roku 1993 se vystavují po zvolení prezidenta republiky a jiných významných příležitostech. Prezident České republiky je symbolicky nástupcem českých králů, vystavení korunovačních klenotů při inauguraci prezidenta je státní akt paralelní s královskou korunovací.

Karlova síň (Starý královský palác) - 600. výročí smrti Karla IV.: Doba Karla IV. v dějinách národů ČSSR .

19. - 29.4. Vladislavský sál - 90. výročí vzniku Československa, zvolení Václava Klause prezidentem .

Vladislavský sál - 100. výročí vzniku Československé republiky a 25. výročí vzniku České republiky.

Na žádost českých stavů určil 25.7.1791 císař Leopold II. úřad strážců českých korunovačních klenotů. Jeden strážce byl z panského stavu a druhý ze stavu rytířského. Před Zemským presidiem složili slib o ochraně klenotů a nejvyšší purkrabí jim dal po jednom klíči od skříňky s klenoty.
Skříňka s korunovačními klenoty byla uložena ve Svatováclavském archivu, který byl uzamčen pěti zámky. Došlo tak ke sloučení držitelů klíčů.
V roce 1867 byly vyrobeny nové dveře ke korunní komoře, na kterých už bylo sedm zámků. Tím vznikla tradice sedmi klíčů od korunovačních klenotů. Měnili se pouze jejich držitelé, a to jak osoby, tak i úřady, které reprezentovali.
se od roku 1850 nezměnil, pouze v letech 1941-1944 nebyl držitelem klíče.

1) strážce z panského stavu
2) strážce z rytířského stavu
a 5 klíčníků od svatováclavského archívu

Sedm držitelů klíčů od korunní komory a korunní skříňky:

1) nejvyšší purkrabí Království českého

2) strážce z panského stavu

3) nejvyšší zemský písař

6) probošt Metropolitní kapituly
V roce 1864 jmenoval císař dva strážce, další dva strážce klíčů jmenoval Zemský sněm.
1) císařský místodržitel (jmenován císařem)

2) strážce z panského stavu (jmenován císařem)

3) nejvyšší zemský maršálek (jmenován Zemským sněmem)

4) strážce z rytířského stavu (jmenován Zemským sněmem)

6) probošt Metropolitní kapituly

1) nejvyšší maršálek Království českého (předseda zemského sněmu)

2) předseda zemského výboru

6) probošt Metropolitní kapituly

3) vicepresident zemského úřadu

6) probošt Metropolitní kapituly

15.9.1938 - 27.6.1939 byly v všechny klíče v držení presidenta republiky. Eduard Beneš držel klíče 15.9.-5.10.1938, Emil Hácha 30.11.1938 - 27.6.1939. Pak je rozdal pověřeným klíčníkům.

V roce 1940 napsal říšský protektor Konstantin von Neurath státnímu prezidentu Emilu Háchovi, že "důsledku nových státoprávních poměrů" se mění držitelé klíčů.

7) státní prezident Protektorátu

1) předseda Národního shromáždění

7) primátor hlavního města Prahy

1) prezident Československé socialistické republiky (ČSSR)

5) předseda Federální vlády ČSSR

1) prezident České republiky

7) primátor/ka hlavního města Prahy

# data[].attributes.attachment_link.description
Koruna měla být, podle nařízení Karla IV., položena na lebce sv. Václava. Každý panovník si korunu od svatého Václava pouze půjčoval na den korunovace nebo při slavnostní příležitosti. Za půjčení koruny musel král zaplatit kapitule u sv. Víta 200 kop grošů (12 000 grošů. 60 gr.

# data[].attributes.attachment_link.title
České korunovační klenoty ve znovu otevřeném Vlastivědném muzeu v Olomouci

# data[].attributes.attachment_link.description
Vzhledem k výborným ohlasům a četným žádostem návštěvníků, jsme se rozhodli uvést pokračování této výstavy. U výstavy představíme mnoho nových exponátů a došlo ke kompletní změně většiny doprovodných textů, návštěvu lze proto doporučit i zájemcům, kteří viděli již výstavu před pěti lety.