# data[].attributes.body
Urnordiske runeinnskrifter er skrevet i den eldre runerekka. De eldste innskriftene kan dateres så langt tilbake som før år 200.

# data[].attributes.body
Urnordisk tid
Fra rundt 200 - 700 var urnordisk et felles språk for hele Norden. Skriftformen deres var runer og besto av rette streker som er skåret inn i stein eller tre. Urnordisk kalles språket på de eldste runeinnskriftene. Ordene hadde mange stavelser. Et eksempel er at det som i dag er navnet Harald ble under den urnordiske tiden stavet som HarijawaldaR.

# data[].attributes.body
Norrønt

Mellom 400 og 700 ble de lange, urnordiske ordene forkortet. Navnet HarijawaladR ble eksempelvis forkortet til Haraldr. Menneskene snakket norrønt fra ca 700 til 1350, (over 600 år). Litt etter litt utviklet norrønt seg til å bli et avansert skriftspråk. I norrøn tid ble skriftspråket brukt til historieskriving, lage lover og diktning.

# data[].attributes.attachment_link.keywords[]
Boats and boating--Equipment and supplies

# data[].attributes.body
Svartedauden:
I 1349 ble Norge rammet av en pest som skapte et stort skille i språkhistorien. Over halvparten av befolkingen døde. Flere av de som døde kunne lese og skrive.

Påvirkning fra andre språk: I forbindelse med at Norge ble underlagt Danmark på 1500-tallet ble skriftspråket dansk. De som kunne skrive, leste og skrev det danske skriftspråket. Nordmenn i byene snakket dansk, men med norsk uttale.

# data[].attributes.body
Norge i union med Danmark

Etter Svartedauden havnet Norge gradvis i utenlandske hender. Landet ble en del av en union med Danmark og Sverige, og nørrønt ble ikke lengre landets skriftspråk. Også endringer i talespråket skjedde der flere av dagens dialekter ble dyrket.

# data[].attributes.body
Dansk - eneste skriftspråket i Norge

Avstanden mellom dialektene og skriftspråket var stort. Dialektene endret seg ikke mye fra 1500-tallet av.

# data[].attributes.body
I 1814 ble Norge en egen stat og fikk endelig sin egen grunnlov. Likevel hadde ikke den nye staten et eget norsk skriftspråk da det fortsatt var dansk. Dette møtte mye motstand og førte til en språkdebatt.

# data[].attributes.body
Den norske språkdebatten

Den norske språkdebatten var en debatt som foregikk i 1830-årene. Språkdebatten handlet ikke bare om hvordan ord skulle bøyes og de ulike språkreformene, men mye om selvbevissthet og identitet. Under debatten var det tre tydelig hovedretninger, der to av de vant fram.

1. Fortsette dansk - Johan Sebastian Welhaven
De som støttet denne retningen var først og fremst embetsmenn. Dette var folk som hadde en høyere stilling i samfunnet, som for eksempel prester, dommere eller offiserer. En av de mest sentrale personene var Johan Sebastian Welhaven. Han mente at nå som vi hadde lært å skrive på dansk, var det mest naturlig å fortsette med dansk.

2. Fornorske det danske - Henrik Wergeland og Knud Knudsen + Asbjørnsen og Moe
Den andre retningen, og som vant fram i språkdebatten, var å fornorske det danske. Dette skulle skje over tid. En talsmann for dette synspunktet var Henrik Wergeland som begrunnet meningen sin med at landet trengte sitt eget språk som var i samsvar med skrift og tale. Også Knud Knudsen, en norsklærer, mente at vi skulle fornorske det danske og skrive mer lydrett. Da ville det bli mye enklere å lese og skrive. Asbjørnsen og Moe, to kjente norske folkeminnesamlere, ønsket også å fornorske det danske gjennom å flette inn norske ord i eventyrene sine. Over tid ville det danske språket bli norsk.

3. Et eget norsk skriftspråk - P.A Munch og Ivar Aasen
Det siste synspunktet, som også vant fram i språkdebatten, var å gi Norge et eget norsk skriftspråk. Munch ønsket å sette sammen et helt nytt språk, basert på gammelnorsk (norrønt som var tale- og skriftspråket i Norge og Island i middelalderen). Ivar Aasen var enig i dette med å lage et helt nytt språk, men ønsket heller å sette sammen deler av de norske dialektene.

# data[].attributes.body
Tilhengerne av de nasjonale språkene ønsket at elevene skulle bruke sin egen dialekt på skolen i stedet for dansk. Dette bør gjelde både i forhold til muntlige presentasjoner og når de leser.

# data[].attributes.body
I 1885 ble det vedtatt at begge målformene skulle være likestilt. Dette jamstillingsvedtaket gjelder fremdeles. Derfor har Norge to faste norske skriftspråk, nynorsk og bokmål.

# data[].attributes.body
Skoledistriktene kunne velge mellom nasjonale og nasjonale språk. Flere skolekretser byttet til nasjonale språk. Representanter for Stortinget ba om at både "nasjonalt språk" og "vanlig bokmål" ble brukt i loven om grunnskolen fra 1892.

# data[].attributes.body
Norges Mållag ble grunnlagt i Oslo i 1906. Marius Hægstad var den første formannen. Norges Mållag gir ut et medlemsblad som heter Norsk Tidend.

Riksmålforbundet ble stiftet i 1907. Det var en sammenslutning av lokale foreninger. De jobbet for nasjonale språkets sak og språkets naturlige og frie utvikling. De ønsket å øke interessen for språket, og for å hindre at noen undergraver landspråkets posisjon.

# data[].attributes.body
Knud Knudsen hadde sett for seg at riksmålet og Aasens riksspråk, som det ble kalt til 1929, kunne nærme seg og møtes på et felles språk. Nasjonalspråk og nasjonale språk var navnene på de to offisielle norske språkformene frem til 1929. De ble deretter endret til bokmål og nynorsk.

# data[].attributes.body
https://drive.google.com/file/d/1sADlYupG0gnyjrsSBMji7J-Oc_k5OBXw/view
https://drive.google.com/file/d/1HS8R_qzYTS-Z8zNvX0SEdlAePO2HLfBn/view
https://docs.google.com/presentation/d/1SBmiqFeu3WXAg9NgB4Bvk672DwcqZGINLDFpqabXl2c/edit#slide=id.p
https://snl.no/.search?query=Noregs+M%C3%A5llag
https://snl.no/.search?query=Riksm%C3%A5lsforbundet
https://snl.no/jamstillingsvedtaket