# data[].attributes.headline
Обичајне норме за Божић, Анастасија Настоски - 10.12.2022.

# data[].attributes.subject
Обичајне норме за Божић, Анастасија Настоски - 10.12.2022.

# data[].attributes.body
Божић, рођење Исуса Христа, православни верници прослављају седмог јануара. Он представља један од највећих и најрадоснијих празника.

Обичај је да се за време овог празника људи међусобно поздрављају речима „Христос се роди", а отпоздрављају са „Ваистину се роди". Уколико се шаље честитка на њој треба да пише: „Мир Божји, Христос се роди".

Божић је породични празник, па се на дан Божића не иде у госте. Изузетак је једино положајник. Током преподнева он долази у кућу да би симболично укућанима донео срећу и благостање. Зато су се за положајника бирале особе за које се сматра да им све иде од руке. Положајник је обично мушкарац, а у неким крајевима обичај је да се овај задатак повери и деци, јер су она сама по себи срећа. Он треба да џара ватру и да варнице које прскају по кући прати обредним речима: „Колико варница – толико парица, колико ових варница – толико здравља, среће и напретка”.

На Божић обичаји налажу да се меси чесница, погача у коју се ставља сребрни, златни или обични новчић. Према обичају чесница треба да се меси ујутру на Божић, а не унапред, на Бадњи дан! Она се износи на Божићну трпезу и заузима њен центар. Домаћин и укућани треба да је окрену у рукама три пута с лева на десно, затим да је изломе, водећи рачуна да ниједна мрва не падне на под. Верује се да ће онај ко извуче новчић бити нарочито успешан током наредне године.

Људи верују је овај празник одлична прилика за успостављање навика које желите да имате током читаве године. Због тога на Божић треба радити све оно у чему желите да протекне наредна година.

Лично мишљење о обичајним нормама:
Сматрам да су нам обичајне норме потребне и да нам одређују културу. Међутим, мислим да треба да буду подложне променама, с обзиром на то да је сада 21. век и да је од времена када су настали ови обичаји дошло до нових открића и производње нових ствари, које можемо да усвојимо и убацимо у старе обичаје и на тај начин их прилагодимо времену у којем живимо.

Извори:

1. https://travelist.rs/magazin/srpski-obicaji-pravoslavni-obicaji-za-bozic-uskrs-i-ostale-praznike/#1

2. http://www.crkvabatinac.com/bozic%20narodni%20obicaji.html

3. https://www.premiumsrbija.rs/zanimljivosti/obicaji-za-bozic/

# data[].attributes.headline
Обучајне норме поводом рођења детета, Тијана Кривокућа, 09.12.2022.

# data[].attributes.subject
Обучајне норме поводом рођења детета, Тијана Кривокућа, 09.12.2022.

# data[].attributes.body
Рођење детета је један од најлепших догађаја који се може десити једном човеку. Доноси радост родитељима, али и кругу блиских људи. Први обичај поводом рођења детета је да отац уз помоћ породице и пријатеља направи прославу. На прославу се обично доносе честитке и пиће за оца. Уз то иде и цепање очеве мајице односно кошуље. Овај обичај долази из далеке прошлости када је поцепана мајица служила да се дете први пут повило. Следећи обичај је да се беба не треба посетити у првих 40 дана. Први сусрет се назива бабине. Тада се доноси погача, пита и пиле са главом. Мајка треба да поједе од свега по мало и да попије мало вина или ракије. Занимљиво је веровање да пиле мора бити са главом јер тако дете неће кроз живот ''трчати као без главе''. Првих дана бебиног живота треба се ставити црвени конац око руке. Он симболизује цување детета од урока. Женској деци се за мираз поклања злато, а мушкој деци новац. Обичај је да се беби новац ставља у креветац, али из хигијенских разлога се даје родитељима у руке.

# data[].attributes.headline
Моралне норме у саобраћају, Дуња Коларић, 9.12.2022.

# data[].attributes.subject
Моралне норме у саобраћају, Дуња Коларић, 9.12.2022.

# data[].attributes.body
Норме понашања у саобраћају су дефинисане саобраћајним правилима и прописима, које мора поштовати сваки учесник. Сврха постојања ове норме је уређење саобраћајног система и његово одрживо функционисање. Моралне вредности у саобраћају се стичу поштовањем правила,прописа и уважавањем права других учесника. Најбитније је да се кретање врши безбедно и да нико никога не угрожава.
Унапређивање система безбедности и спречавање саобраћајних незгоди интерес је сваког појединца.  На то не утиче раса, пол, друштвено порекло, вероисповест,старост , имовинско стање...  Неки од најважнијих прописа су: везивање појаса, поштовање прописа, поштовање ограничења брзине. Када би сви учесници имали свест о поштовању правила, сачувало би се на хиљаде живота. Сваки учесник треба да поступа на начин да не омета, угрожава или повређује друге учеснике. Лицу које није способно или је ограничено за безбедно учествовање у саобраћају, други учесник је дужан да помогне. Поштовањем начела одговорности стиче се предуслов за трајно унапређење саобраћаја на путевима. Најефикаснији и најбезбеднији вид понашања је дефанзивна вожња. Основни мотив оваквог понашања је неулажење у опасне ситуације. Три кључна елемента начела дефанзивне вожње су : забрањено – никад , обавезно – увек и понекад ни оно што је дозвољено.

Начело безбедности подразумева слободу од страха, одсуство беса и агресије и заштита у случају незгоде.

Оно се може поделити на: безбедност возача, овлашћених лица и осталих учесника. Крајњи циљ поштовања етичких начела не остваривање визије „НУЛА“, која подразумева да нема саобраћајних незгода, страдања или последица било које врсте.

# data[].attributes.headline
Обичајне норме свадбе, Нина Лазић, 09.12.2022.

# data[].attributes.subject
Обичајне норме свадбе, Нина Лазић, 09.12.2022.

# data[].attributes.body
Постоји доста обичаја и ритуала везаних за венчање, а ја ћу представити неколико мени најзанимљивијих. Неки ритуали су изворно српски, а неке смо ,,примили” из иностранства и делови су страних обичаја.

Један од главних обичаја од којих почиње венчање јесте и само позивање сватова. Према обичају, позивање гостију се некада вршило помоћу буклије- чутуре напуњене ракијом. Буклију најчесће носи младожењин рођак. Буклијаш одлази до домова гостију, обавештава их о догађају и позива на венчање. Узимањем ракије из буклије, гост потврђује свој долазак на овај срећан догађај.

Што се тиче младе, још од давнина, позната нам је бела боја. Млада најчешће облачи белу венчаницу са веом. Бела венчаница-зато сто је бела боја симбол чедности. Вео-има улогу заштите о злих сила. У неким деловима наше земље постоји обичај који  налаже да се након дана проведеног у белој боји, млада облачи црвену хаљину како им не би мањкала љубав у браку.

Такође, један од нама познатих обичаја је пуцање у јабуку. Младожења треба пушком да погоди јабуку коју је његов таст закачио на највишу тачку у дворишту њихове куће. Уколико младожења погоди јабуку, он показује спремност за заштиту своје породице.

Док смо још били мали, стално смо се гурали да ухватимо тај чувени бидермајер, а да нисмо ни знали шта он симболизује. Млада би требала да баци бидермајер након самог чина склапања брака, а неудате девојке да се окупе и покушају да ухвате исти. Верује се да девојка која ухвати овај букет треба да очекује ускоро своје венчање.

# data[].attributes.headline
Обичајне норме за Бадњи дан, Ива Тањевић - 12.12.2022.

# data[].attributes.subject
Обичајне норме за Бадњи дан, Ива Тањевић - 12.12.2022.

# data[].attributes.body
Бадњи дан је последњи дан Божићног поста, дан пре Божића, највећег православног празника. То је дан када треба да посте и они православци који не поштују строга правила поста. Тог дана, рано у зору, домаћин одлази у најближу шуму и узима бадњак. Стабло храста симболише дрво на којем је Христос разапет. Назив бадњака спаја се са речи бдети, јер се мисли на бдење док се чекало рођење Исуса. Домаћин узима стабло, окреће се ка истоку, крсти се три пута и почиње да сече дрво. У селима бадњак се наслања на кућу до вечери. Увече се заложи ватра и домаћин уноси бадњак, док га деца посипају пшеницом и говоре “Добро вече, бадњаче”. Слама је симбол сламе на којој се Исус родио. У градским крајевима бадњак се носи у цркву, где се пали уз речи “Колико искрица толико срећица, колико варница толико парица”. Човек прилази ватри, крсти се и баца бадњак у ватру. Према веровањима, на Бадње вече би требало да се прашта и мири, а на Бадњи дан се врати позајмљено. На Бадњи дан храна је обавезно посна, неизоставан је пребранац, риба и суво воће. Увече у цркви док су људи око ватре, пију кувано црно вино. У неким местима домаћин би са бадњаком обилазио кућу, квоцајући као квочка док би за њим ишли остали укућани. Негде чак и баке квоцају док бацају бомбоне из кецеље, које деца радосно сакупљају. У неким селима се конопац у којем је донета слама остављао да би сутрадан, на Божић положајник могао да га положи у круг и у њему нахрани кокошке како не би ишле даље од куће, и како се не би губиле. Обичаји о Бадњој вечери разликују се од краја до краја. Паљење бадњака представља завршетак Бадњег дана и увод у Божић.

https://www.youtube.com/watch?v=gHsBNZQMwCw

# data[].attributes.headline
Етика ријалити програма,                             Љубица Радичевић 12/12/2022

# data[].attributes.subject
Етика ријалити програма,                             Љубица Радичевић 12/12/2022

# data[].attributes.body
Ријалити програми су једна од највећих интрига данашњице. Поседују доста велико тржиште и око њих се врте неке од највећих моралних питања данас. Многи су их коментарисали и дали своја мишљења, али и неки бивши ријалити играчи поделили су своје приче о томе шта се заправо дешавало иза камере.

Током 21. века дешава се главни развој ријалити програма. Највише заслужни за то су: развој друштвених мрежа и промена моралних вредности друштва.

Правно доста ригорозни програми, по питању сигурности и пријатности играча,а по питању морала и етике, глас им се знатно стишава. Иако постоје различити жанрови, сваки ријалити се стастоји од хијерархијске лествице и људи жељних да се домогну на сам врх ње. Истинско морално питање је: “ На шта су све они спремни, ради остварења тог циља?”.

Током година велики број научника је испитивало шаблоне људског понашања и закључили да су највећи афинитети, људима у ријалитију,  према лажима и обманама, а знатно мањи према саботажи. Учесници на лаж и обамну гледају као нешто субјективно и неибежно, док линију подвлаче код саботирања других. Живети у другачијим условима него уобичајено, такмичари сами стврају своје минијатурно друштво, Знатно мање, али са истим циљем и поделама. Неко је слабији, неко јачи, неког се плаше, а неко служи искључиво за шалу. Особа која је подложна моралним  неправилностима самим тим је занимљива публици и тиме вредан играч за продукцију. Безобразно понашање и честе драме подржани су од стране продукције, којој је у циљу да њихови такмичари што пре изгубе компас реалности и времена. Иако је саботирање званично дозвољено, већина учесника сматра да је то заиста неморалан и злобан начин победе.

Подразумева се, да након тријумфа над осталим учесницима, следи, тешко заслужена медијска слава, али и вредна награда. Нарвано, донирана у хумнитарне сврхе, да се исправе сви неморални поступци тог појединца. Манипулација гледалаца, ради зараде, је заправо цела сврха ових емисија, а такмичару је у борби све оправдано, ако је на крају златни пехар победе.

За разлику од осталих серија и филмова, циљ ријалитија јесте да тестира на шта су све људи спремни ради победе, а и на шта су људи извана њега спремни да подрже, а шта да осуде.

# data[].attributes.headline
Обичајне норме поводом славе, Павле Јовичић-11.12.2022.

# data[].attributes.subject
Обичајне норме поводом славе, Павле Јовичић-11.12.2022.

# data[].attributes.body
Крсна слава је прастари народни обичај прославе кућног заштитника. Највеће веровање је да је слава настала од словенског празника посвећеном митском претку породице. Стари словени су своје богове заправо сматрали претцима. Слава је постала званично хришћанско обележје захваљујући архиепископу Сави који је канонизовао старе српске обичаје.
У народу постоји много обичаја који се поштују током славе:

Један од обичаја је да пре славе свештеник дође у кућу да освешта водицу. Многи људи пред славу спреме жито. Жито представља везу овоземаљског и загробног живота. Када осване дан у цркву се носи славски колач, жито и црно вино. У цркви се врши освећење жита, и благосиљање хлеба и жита. Тропари су кратке песме посвећене самој слави или свецу. Они су у данашње време мало ређа појава али су некада били саставни део сваке славе. Ткође један од главних обичаја је резање колача код куће. За почетак овог обичаја се прво пали свећа, потом свештеник креће да чита молитве. Током овог обреда се окаде икона, славски колач, жито, вино, просторија у којој се слави, као и присутни чланови породице. Након тога креће само резање колача. Током славе се окупља породица, спрема гозба од много традиционалних јела.

# data[].attributes.headline
Обичајне норме за ускрс.Андрија Крњулац 14.12.2022

# data[].attributes.subject
Обичајне норме за ускрс.Андрија Крњулац 14.12.2022

# data[].attributes.body
Код верника, који Ускрс славе по Јулијанском календару, Ускрс се назива и Васкрс. Вук Караџић, у свом “Рјечнику”, за главни назив овог празника је узео Васкрсеније, али помиње и друге називе – Васкрсење, Ускрс, Вазам, Велигдан.Данас се све чешће у Србији овај празник назива и Васкрс. Ускрс пада у недељу.Што се традиције и обичаја тиче – неизоставан део је фарбање јаја.Обичај је да се јаја фарбају на Велики петак. Јаја фарба домаћица куће. Домаћица се најпре прекрсти и помоли Богу, затим у суд са водом (у коме ће кувати и фарбати јаја) додаје мало освећене водице, која је освећена у току васкршњег поста. Прво се фарбају црвена јаја. Прво јаје, које се спусти у воду и офарба оставља се на страну до идућег Васкрса и зове се “чуваркућа”. Некада је био обичај да се јаја фарбају у црвену и плаву боју. Црвена боја се добијала кувањем у луковини или броћу; а плаво-зелена боја је добијана кувањем јаја у зељу. Црвена боја означава Христову божанску, а плава људску природу. И зато се најчешће у те две боје јаја фарбају. Јаја иначе означавају нешто из чега настаје нови живот. На иконама Христ до свог тела има црвену тканину, а преко ње плави огртач. Богородица има плаву тканину, а огрнута је у црвено. То симболизује Богородицу као људско биће огрнуто божанским, а Христа као божанско биће огрнуто људским.
Као што је већ речено, Ускрс увек пада у недељу. Што се обичаја за Ускрс тиче, може се рећи да варирају од краја до краја земље (као што је случај и са обичајима везаним за друге празнике)

Неки од обичаја су:
• За Ускрс ваља устати рано ујутру, а не отићи на спавање пре поноћи. Уколико би се отишло на спавање пре поноћи, то би значило да ће до наредног Ускрса особа да буде поспана и несклона послу;
• Ујутру се ваља умити водом у којој је потопљен дрен, здравац, босиљак и црвено васкршње јаје;
• Децу ваља дотаћи црвеним јајетом – да буду црвена и здрава током године;
• На Ускрс, рано ујутру људи су одлазили у цркве на јутрење; У Русији је био обичај да ако се неко успава и не дође на јутрење у цркву иду по њега, поливају га водом, или га бацају у реку.
• У неким селима јужног Баната, Бачке и Срема, по улицама где је пролазила литија палили су ватре, или свеће у прозорима. Ватре за Ускрс су обавезно паљене код католика;
• Ако Ускрс падне пре Ђурђевдана није се јело јагњеће месо;
• За Ускрс се месе посебни хлебови. У источној Србији и неким деловима Војводине пеку се лепиње с уметнутим целим јајетом , које су међусобно размењују са пријатељима;
• На дан Ускрса се крију јаја и слаткиши по дворишту и кући, па деца траже скривене дарове;

На дан Ускрса неизоставно је и куцање  јајима. Јаја се најпре куцају врх у врх, а после шотку у шотку. Онај ко разбије туђе јаје узима га за себе. Иначе, у Банату ускршња јаја нису давана пастирима (овчарима, свињарима) да не би стока боловала у току године.

# data[].attributes.headline
Моралне норме фармацеутске индустрије, Ања Катарина Ђорђевић-14.12.2022.

# data[].attributes.subject
Моралне норме фармацеутске индустрије, Ања Катарина Ђорђевић-14.12.2022.

# data[].attributes.body
На капиталистичком слободном тржишту, циљ пословања је продавање производа како би се задовољила потражња.  Циљ компаније је да максимизира профит, без кршења закона земље.  Међутим, постоје индустрије у којима друштвено добро може (и треба) имати предност над профитом.  Фармацеутска индустрија представља један пример.

Фармацеутска индустрија је значајна компонента међународне економије. Она се суочава са етичким питањима која се разликују од других индустрија.

Хитно етичко питање за фармацеутске компаније је да ли би требало да се држе виших стандарда од оних у другим индустријама, због њихове улоге у служењу јавном добру.  Како зарада профита може бити најважнија брига компаније, ако овај циљ спречава потрошача да купи лек који спашава животе?  Да ли фармацеутске компаније имају моралну дужност да улажу у истраживање лечења, друштвено добро, чак и ако изгубе новац у том процесу?

Неизбежни закони о патентима, недостатак конкуренције и искључиво јавни интерес за приступ овим лековима су карактеристике фармацеутске индустрије.  Држава и власт би требало да подстакну компаније у овој индустрији да држе ниске цене лекова и да развију нове третмане из хуманитарних, а не из чистих профитних мотива.

У случају лекова, потражња је толико велика да би добављач могао да наплати превисоку цену и потражња би остала стабилна.  Фармацеутски добављачи могу ставити цену на људски живот – а та цена може бити висока.

Фармацеутска индустрија поседује јединствене елементе који дају неколико моћних компанија контролу над стварањем и дистрибуцијом лекова, тиме закључујемо да постоје инхерентни етички проблеми у структури индустрије.

Садашњи систем је неетички.  Пацијенти који нису у могућности да приуште лекове претрпеће нижи квалитет живота или чак смрт.  Упркос позитивном исходу великих профита за компаније, укупна последица је негативна због патње нанесене људима.

Подижући цене лекова на скупе нивое, компаније третирају пацијенте као средство за постизање циља.  Ове фирме знају да ће пацијенти морати да наставе да плаћају лечење, без обзира на цену.

Фармацеутске компаније имају моралну дужност да цене лекова држе на правим ценама.  Подизање цена је неморално јер експлоатише угрожене појединце у корист фирме.

# data[].attributes.headline
Правна норма породице, Дариа Крнић - 15.12.2022

# data[].attributes.subject
Правна норма породице, Дариа Крнић - 15.12.2022

# data[].attributes.body
Правне норме које се тичу односа у породици дефинисане су породичним правом који је део укупног правног система неке државе. Овим нормама се дефинишу обавезе и права родитеља као и деце. Оне су везане за живот и рат унутар породице као и односи породице са остатком друштва. Породично право као и правне норме које проистичу из њега могу да буду у мањој или већој мери усаглашене или не усаглашене са традицијом, менталитетом и културом неке заједнице. Обзиром да неки људи лакше прихватају нов начин живљења и односа између људи, а поготово унутар породице, често увођење правних норми може да изазове отпор према истим. Питање о породичном праву је јако осетљива тема. Јер већина људи не воли, а и не прихвата да им се неко, па макар то била и властита држава, меша у породични живот и васпитање деце.

Веома често се управо кроз однос према томе како ћемо се организовати и функционисати, могу препознати и политички, идеолошки и културни профил појединаца, али и заједнице. А такође и обратно, веома често услед својих политичких и културолошких ставова, људи граде и свој однос према томе које ће законима прописане норме прихватити и користити у животу. Обзиром на развој многих технологија које омогућавају комуникацију са великим бројем људи, најчешће и непознатих, деца су данас неупоредиво више подложна разним утицајима са стране. Укључујући и оним који су веома често неприхватљиви родитељима. Ово веома лако доводи до неразумевања и несугласица између родитеља и деце. Деца најчешће мисле да их одређеним ставовима родитељи не подржавају или спутавају због њихове заосталости. У неким случајевима родитељи су у праву и разумљиво је, због чега на разне начине врше притисак на своју децу. И усмеравају их у правцу за који они мисле да је исправан, међутим могући су и супротни случајеви. А то су они где родитељи греше и заправо, не схватајући то, гуше и спутавају своје дете у даљем развоју. Управо је због поменутог и потребно имати квалитетне правне норме којима се како кроз дефинисање односа у породици тако дефинишу и права деце. Што може да доведе до квалитетнијег развоја деце, али и здравијих односа родитеља и деце.

# data[].attributes.headline
Обичајне норме васпитања, Емилија Петковић, 15.12.2022.

# data[].attributes.subject
Обичајне норме васпитања, Емилија Петковић, 15.12.2022.

# data[].attributes.body
Обичајне норме васпитања су уствари начин понашања који је друштвено прихватљив и за чије непоштовање се не сноси законска одговорност. Све једно скреће пажњу на себе, изазива реакцију јавности како у позитивном, тако и у негативном смислу. Са њима се сусрећемо од самог рођења и уграђујемо их у свакодневно понашање од основних поздрава до неких невербалних комуникација (вађење руку из џепова приликом поздрава или скидање рукавице, устајање старијима..). Самим тим што обичајне норме васпитања нису законом одређене, мењају се временом, неке се додају, неке се губе, а и зависе од поднебља на ком се примењују. Оне прате кретања у друштву и разликују се од степена савремености. Када дете крене у вртић, већ видимо неке разлике у његовом понашању са другарима, тако да већ тада крену да се испољавају неке наследне особине детета. Не знам да ли је тачно, али каже се да се на обликовању његове личности утиче до његове треће године, а да се касније само усавршава. Мајка има огромну улогу у васпитању и стално дете усмерава ка добром, али колико је касније могуће да се она њему посвети због трке за егзистенцијалним средствима. Апелује се на повећању наталитета, али заборављамо да није проблем родити дете, већ га васпитати, а за то је потребно здраво друштво које ће обезбедити стално присуство родитеља. Због све мањег њиховог присуства, деца траже одговоре на друштвеним мрежама и као последицу тога имамо непоштовање према ближњима, насиља у школама где долази до озбиљног физичког обрачуна... Прво што деца науче је "Добар дан!", а колико њих то заправо данас говори? Од малих ногу треба их научити да раде, да се радом долази до успеха, али стварност нас понекад демантизује. Треба да утичемо на васпитање деце причом и комуникацијом, само што тога данас имамо све мање. Данашњи темпо живота за последицу има све чешћу слику где можемо видети да васпитачи гледају у телефон, док се деца играју у дворишту. Деца одмах после одгледане позоришне представе узимају телефон у руке. У кући често свако седи у својој соби за својим уређајем. Комуникација је сведена на минимум, а тиме и васпитање. Једино што се очувало је недељно и славско окупљање за трпезом...

# data[].attributes.headline
Моралне норме у медицини (медицинска етика), Сања Дејановић, 15. 12. 2022. 

# data[].attributes.subject
Моралне норме у медицини (медицинска етика), Сања Дејановић, 15. 12. 2022. 

# data[].attributes.body
Када говоримо о медицинској етици, у њу спадају многе моралне норме које су се кроз године мењале и развијале. Најстарије дело које се и у данашње време користи као документ који обавезује лекаре на одређени модел понашања је Хипократова заклетва из 4. века пре нове ере. Лекари који положе ову заклетву обећавају да ће на прво место ставити здравље свог болесника, да ће чувати тајне пацијената, да ће одржавати традицију у медицини, да ће поштовати онога који му је знање о лечењу подарио...

Када говоримо о 21. веку, постоје, наравно, значајне промене везане за ову заклетву, иако је она сама основ моралног кодекса у медицини. Наиме, она у оригиналу налаже: "Никоме нећу, чак и ако ме замоли, преписати смртоносан отров нити ћу му дати савет који може проузроковати његову смрт. Нити ћу дати жени средство за побачај". Различита друштва имају различите ставове о моралности и легалности абортуса и еутаназије. Ти делови заклетве су у модерној верзији избачени. Поред тога, питања о моралности абортуса и еутаназије су и даље контроверзна.

Здравствени радници би требало да на све пацијенте гледају као на људе којима они треба да пруже помоћ, без обзира на њихово порекло, религију, пол, материјално стање, сексуалну оријентацију или било шта што у нашем свету људе разврстава на групе. Недискриминација поготово важи у 21. веку, када народ само тражи разлог да се међусобно раздваја. Поред тога, имамо важну људску врлину - хуманост, која представља вољу, жељу и намеру за помоћ другом људском бићу. Од кључног значаја за квалитет лечења и поштовање моралних норми је само поверење које се ствара у односу здравствених радника са пацијентима.

Важна дисциплина везана за ову тему јесте медицинска деонтологија. Она се бави проучавањем права и дужности здравствених радника. Представља скуп моралних начела и правних прописа везаних за радна места.

Хипократова заклетва (на грчком, са преводом на српски): https://youtu.be/dV1NLgOmbAc

Предавање из једне средње медицинске школе: https://youtu.be/U35rMlmTrEI

Извори: https://medicor.wordpress.com/hipokratova-zakletva/

https://scindeks.ceon.rs/article.aspx?artid=1451-10531303046K

# data[].attributes.headline
Обичајне норме за крштење, Марко Јанковић, 15.12.2022.

# data[].attributes.subject
Обичајне норме за крштење, Марко Јанковић, 15.12.2022.

# data[].attributes.body
Крштење детета је један од најважнијих  догађаја за сваку породицу. Обред крштења јесте обред увођења у хришћанство. Крштење симболично представља обредно прочишћавање детета.

Стари обичаји налажу да дете треба да се крсти док не напуни годину дана. Дете је спремно за крштење чим довољно ојача, а то је после недељу или две недеље. Неки кажу да ако је дете пропустило крштење у првих годину дана, не треба се крстити ни у другој години. По старим обичајима дете се крсти само у непарним годинама. Свештеници углавном негирају ово веровање и кажу да се дете може крстити кад год.

За крштење је потребно припремити: свећу, крштеницу за кума и бели пешкир. Кум је веома бажна личност при крштењу детета. Кум је неко ко веома често даје име детету. Кум је духовни отац детета које се крштава. Кум мора бити: православе вере, крштен, пунолетан и чистог и моралног живота. У нашем народу кумство је веома важно. Не каже се узалуд "Бог на небу, кум на земљи".

Вода којом ће се крстити дете се подгреје, поготово у хладним данима. Освећеном водом која остане након крштења, дете се окупа. Косица коју кум одсече се ставља у восак и чува се у кући као успомена на овај велики догађај.

Због организовања свечаног ручка поводом крштења детета, црква саветује да се то врши данима кад се мрси. Јер уколико се дете крсти кад се пости, и свечани ручак треба бити постан. Сматра се да родитељи који послуже мрсни ручак на дане кад се пости чине велики грех.

# data[].attributes.headline
Моралне норме у филмској индустрији, Ивана Биочанин - 15.12.2022.

# data[].attributes.subject
Моралне норме у филмској индустрији, Ивана Биочанин - 15.12.2022.

# data[].attributes.body
Када причамо о филмској индустрији, на памет нам падају премијере, глумци, костими, специјални ефекти, црвени тепих и тако даље. Ретко размишљамо о томе шта се заправо догађа иза сцене, када камере нису упаљене.

Глумци који су још од детињства део индустрије имају најстрашније приче. У 21. веку много више жртви је добило прилику да исприча своја лоша искуства и последице Холивуда и саме индустрије.
Иза сцене наших омиљених серија и филмова вребају предатори, који се у јавности понашају као нормални и угледни људи. Они манипулишу, искоришћавају и злостављају децу како вербално, тако и физички.

Ови људи углавном никада нису ни кажњени за своје поступке зато што жртви или жртвама нико није веровао или зато што су толико богати да су врло лако учинили да тај проблем нестане. Притом, такви људи и даље успевају да задрже посао и настављају да граде своју каријеру иако то нису заслужили. И даље их запошљавју на великим пројектима иако знају за шта су оптужени или за шта су платили казне. Не може се рећи да је то морално ако се зна да је неко учинио лоше дело а и даље му се пружају јединствене прилике и и даље су поштовани и успешни људи. За разлику од таквих људи иза сцене, глумци који су жртве злостављања као резултат сведочења злодела која су начињена против њих губе поштовање публике и добијају многе критике и прозивке.

Једна од најважнијих моралних дилема у вези ове индустрије јесте да ли је деци уопште место на послу уместо у школи. Постоје закони који стриктно забрањују рад деце након одређеног броја сати, али свакако, деца тешко да имају времена за школске активности. Већина њих се школује код куће и није изложена особама свог узраста са којима може да се социјализује, већ одраслима којима су подређени. Тако да се доводи у питање да ли је морално да деца раде и губе детињство и да у неким случајевима буду ти који зарађују за целу породицу.

Такође, деца немају потпуну или никакву контролу над својим приходима. Њихови родитељи су ти који се брину о новцу док дете не напуни 18 година. Постоје многи случајеви где су родитељи крали новац од свог детета док оно није могло да управља својом зарадом. То су неке од проблематичних ствари у вези са филмском индустријом.

# data[].attributes.headline
Моралне норме у спорту,Димитрије Бекић - 15.12.2022. 

# data[].attributes.subject
Моралне норме у спорту,Димитрије Бекић - 15.12.2022. 

# data[].attributes.body
Морални императиви и етика су два појма који раздвајају спортисте и гладијаторе, где у овом случају од спортисте се захтева да поштује нека етичка и морална правила. Ови поступци у спорту су некад у складу са императивима друштва а некад нису.

Од особе је пожељно да се понаша у складу са етичким правилима(расизам,непоштовање других национаности,вере...). Сваки спорт тражи гледаност публике широм света и због свих тих фанова је сваки спорт посебан. Ради привлачења већег броја фанова,гледалаца одређени појединац ће можда прекришити суштину морала и етике и одаљити се од самог поштовања својих колега,саиграча и противника. Због оваквих инцидената долази и до низа падова,уништених каријера. Где бих радије ставили неку тренутну славу од своје будућности.

Углавном су ниподаштавани афроамериканци и људи "црне" боје. У Америци,средњошколској и унивезитетској кошарци је познато да би делили тимове по "црној" и "белој" боји и исто тако делове свих државица у Америци.
Највећи проблеми и питања морала су зашто бих боја коже,избор вере утицале на могућност такмичара или бављењем спорта? У модерном свету спорта круцијални су разговори о коришћењу забрањених супстанци за побољшање физичке спреме и допуштање учестовавња трансполних особа у такмичењима и у самом компетитивном спорту. Позивањем морала и саме логике да ли мушкарац који промени пол може да се такмичи на женској олимпијади и такмичењима женског пола у спорту. Та особа можда јесте променила пол али и не све своје атрибуте и даље ће имати конституцију мушкарца и већу снагу,број тестостерона у односу на друге женске такмичаре и саим ти би јој-њему дало огромну предност.

Сматрам да се само требају користити логично размишљање,поштовати правила етике и моралних норми на којима је спорт настао и да само тако може напредовати.

Референце:
- Слика стадиона - https://v1.padlet.pics/1/image.webp?t=c_limit%2Cdpr_2%2Ch_269%2Cw_358&url=https%3A%2F%2Fpadlet-artifacts.storage.googleapis.com%2F59267f94fc984dffa9dd94f2ddd3617925df881a%2F73e868e2ad463acdfe29e33073907930-h-7528491cfda227a22e24861a1f5f0239.jpeg

# data[].attributes.headline
Правне норме абортуса, Јана Поповић - 15.12.2022.

# data[].attributes.subject
Правне норме абортуса, Јана Поповић - 15.12.2022.

# data[].attributes.body
Абортус данас представља веома битно правно и друштвено питање, којим се не баве само законодавна и стручна тела држава, већ и међународне институције. Све више се говори о праву на абортус односно о праву на безбедан абортус.
Ставови према абортусу су подељени у две „струје“- „за живот“ и „за избор“. Присталице струје „за живот“ су противници абортуса и сматрају да живот почиње зачећем и да ембрион има право на живот као и свако друго људско биће, и, према томе, абортус представља убиство. Овакав став налази упориште у делу медицинске науке- ембриологије.
Поборници струје „за избор“ говоре о праву на медицински безбедан абортус, као једном од основних људских права. Већина земаља света дозовољава абортус, уз мања или већа ограничења. И право на абортус све више постаје део и људских права.
О праву на абортус се данас говори као о репродуктивним правима и слободи.
Развој који иде у правцу доминације струје „за живот“, легализације абортуса и признавања абортусу статуса људског права, показао је велики проблем да легализација абортуса није омогућила и приступ медицински безбедном абортусу. Према подацима Међународне фондације за планирање породице 68.000 жена сваке године умре од последица небезбедног абортуса, а 5 милиона се сваке године хоспитализује због компликација изазваних небезбедним абортусима.
1994. на конференцији у Каиру су се сложили да све организације треба да се посвете унапређивању женског  здравља и обезбеде средства за  безбедан абортус и да није забрањен законом.
Безбедан абортус данас представља питање права за највиши степен одржавања физичког и менталног здравља.
Мора се имати у виду и то да медицина тврди да не постоји потпуно безбедан абортус.
Циљ Савета Европе је избегавање абортуса путем избегавања нежељених трудноћа приступачном контрацепцијом и сексуалним образовањем, а у случајевима када постоји потреба за абортусом, држава је дужна да створи санитарне и медицинске услове за извршење безбедног абортуса (Парламентарна скупстина 2008).
Европска конвенција за заштиту људских права и основних слобода  не гарантује право на абортус.
Историја и легализација абортуса нам показује како забрана абортуса не умањује његову учесталост, већ доприноси порасту смртности и здравствених проблема жена, јер ће жене које желе абортус увек наћи начин да то и спроведу, без обзира на забране. Такође забрана представља дискриминацију према зенама које су из низих кругова јер имуцније могу да оду у другу дрзаву да га обаве.
Остале земље у којима су још увек на снази веома крути закони о абортусу су Малта, Ирска и Пољска. У Пољској је абортус дозвољен само у случају силовања, инцеста и опасности по живот.
Ватикан одбија да потпише уговор о признању абортуса, док ЕУ се залаже за његову легализацију.
Чак и најстрожији закони, као што су у Ирској и на Малти, омогућавају извршење абортуса када је живот жене у опасности.
Закон Италије дозвољава абортус због економске, социјалне или породичне околности.
У Србији законом је забрањено да било ко осим труднице поднесе захтев за абортус . Закон не одређује горњу границу абортуса, и ако дође до опасности по зивот мозе да се изврси кад год.
Негативна страна нашег закона је то што се абортус не извршава на основу хитности, односно што је пре могуће. Србија је по броју абортуса на првом месту у Европи.

# data[].attributes.headline
Обичајне норме везане за сахрану, Катарина Ракићевић-15.12.2022.

# data[].attributes.subject
Обичајне норме везане за сахрану, Катарина Ракићевић-15.12.2022.

# data[].attributes.body
По хришћанском веровању и учењу цркве, смрт је прелазак из овоземаљског, привременог живота у небески вечни живот.
Негде се сачувао обичај да се родбина, пријатељи и сви најближи пред смрт опраштају са покојником, он им опрашта увреде и грехе према њему, али и они њему узвраћају опрост.
Чим се смртник почне раздвајати са душом, припрема се свећа која се пали и ставља изнад његове главе (оцу или мајци пале син или ћерка итд). Онај који пали узме је, прекрсти се, целива свећу и пали је изговарајући-За покој душе.
Један дан након смрти обавља се сахрана. У заказано време долази свештеник, а њега дочекује домаћин и води га у просторију где се налази покојник.
У дворишту куће се врши опело у руралним пределима, док у местима где има капеле покојник се односи тамо и инда се врши опело. За време опела родбина стоји са десне стране ковчега. Док траје опело влада потпуна тишина и озбиљност. Крст стоји на чело главе покојника, као и мањи сточић на који се стављају флашица са вином и уљем и жито (скувано као за славу), а у њему забодена једна свећа.
Такође, на сточић се стављају и погача и тацна са медом.  Након опела сви присутни, а најпре родбина, целивају икону која стоји на његовим грудима.  Након целивања ковчег се затвара, и преноси на гроб, уз формирање погребне поворке.
Након доласка на гроб, ковчег се спушта у раку уз помоћ конопаца, свештеник прелива са остатком вина и уља ковчег и узима груменчић од првог ископаног комада земље и баца на ковчег, што за њим чине и остали присутни.
Након сахране, такође, је обичај и дочекивање народа који је био на сахрани, где сви перу руке, узимају угљен од жара, па га преметну по рукама ии пребаце преко себе.
Лично мишљење: Сматрам да је начин сахрањивања данас много саврменији и да неки људи можда то преувеличавају правећи непотребне феште и ручкове. Такође мислим да је већина обичаја задржана и дан данас, али као што сам рекла у мало савременијем смислу.

# data[].attributes.headline
Моралне норме јапанске архитектуре, Катарина Бошковић 15.12.2022.

# data[].attributes.subject
Моралне норме јапанске архитектуре, Катарина Бошковић 15.12.2022.

# data[].attributes.body
Према јапанској филозофији, кућа представља привремено склониште за тело , као што је тело привремено склониште за душу. Али само је душа вечна. Зато традиционална јапанска кућа направљена од дрва и папира као склониште за душу а не физичко склониште за тело. Сматрају да је природно чути ветар, осетити кишу, олују зато граде врт, односно “башту” на отвореном у самом центру њихове куће, наравно они који могу то да приуште.
Тако се сматра да људи који воде живот упоредо са природом, асиметрично, флексибилно, променљиво, живе врло пун, нормалан и здрав живот.
Модерна и савремена архитектура Јапана доноси нека нова сматрања и моралне обичаје у културу.
Оно што је свака кућа морала да има је чајна соба. За њу се сматра да је боравиште илузије јер како су раније уклањали сваки украс и декорацију из ње осим оног есенцијалног. Такође је асиметрична јер је посвећена поштовању Несавршеног, из тог разлога су неке ствари биле недовршене како би њихова машта ту празнину употпунила. Када бисмо ушли у ти собу прво што бисмо помислили колико сиромашно она изгледа и да сигурно припада сиромашнијој породици, међутим у тој соби има много више детаља него што има у неким већим храмовима.
Архитектура се наравно мења, исто као човек и друштво повезани једно са другим човек прави нове нивое креативности. Брише границе између екстеријера и ентеријера, оставља голе зидове чинећи грађевине чистијим и једноставнијим показују транспарентну повезаност између природе и човека. Учи нас умећу живљења и вредностима живота на неким вишим, универзалним принципима.

Кратак видео о јапанској архитектури:
https://youtu.be/fr1njcRo1m8

# data[].attributes.headline
МОРАЛНЕ НОРМЕ ПОРОЂАЈА, Јелена Мраковић, 15.12.2022.

# data[].attributes.subject
МОРАЛНЕ НОРМЕ ПОРОЂАЈА, Јелена Мраковић, 15.12.2022.

# data[].attributes.body
Моралне норме порођаја нам говоре како би свако од учесника у овом догађају требало да се понаша.

У Србији је свака жена која се порађала у државним болницама имала јако лоше искуство. Сматрам да је јако ружно то што овакве ствари доводе до уништења прелепог тренутка једне будуће мајке. Мислим да је у нашој земљи тренутно стање у болницама јако лоше и  да никако није морално. Кренула бих од самих просторија у које се смештају труднице. Собе у којима се оне налазе би требало да буду сређене, лепе и очуване. Међутим, код нас су оне апсолутно нехигијенске. Кревети су ужасни и неудобни, а зидови се распадају. Многе жене су се жалиле и на купатила. Долазило је до тога да немају туш како би могле да се окупају након свега. Такође се дешавало да оне остају у истој одећи у којој су се породиле јер им није обезбеђена друга. Такође, када се дете роди, мајке нису имале ни довољно пелена за њега, а место на коме су пресвлачиле бебе(коју треба да доведу у директан контакт са том површином)је врло често било пуно неких гљивица или зарђало. Треба изнети и неморално понашање лекара. Дешавало се да се они деру на жену, псују је и прозивају само зато што не може да избаци дете. Мама ми је причала како је њој жена која ју је порађала рекла да она не жели да има децу и да жели да она умру... Такође, неретко лекари скачу жени на стомак како би убрзали процес, што доводи до озбиљних здравствених проблема касније. По мом мишљењу моралне норме треба да покажу лекарима да они треба да буду подршка тој трудници и да јој помогну на сваки могући начин како би јој порођај учинили лакшим, али то врло често није случај. Оброци у скоро свим болницама су ужасни. Жене након порођаја, када треба да поврате снагу, за доручак добију једну виршлу, неки намаз и парче хлеба(некад чак и без њега).
Желела сам да изнесем своје мишљење и у вези присуства оца током порођаја. Сматрам да је то јако битна ствар и да је треба увести. Када се жена налази у оваквој муци, отац би требало да буде ту и подржи је, а не да слави рођење детета са друштвом док је она у боловима. Када он и буде у породилишту и чека да види како ће све да прође, не пуштају га да буде поред жене, већ само може да седи и чека док се она порађа.

Мислим да би у 21. веку овај процес за жене требало да буде много лакши, без последица по здравље или трауматичних сећања. Некоме ко на свет доноси нов живот треба обезбедити добру негу, а не нешто што више подсећа на казну. Сасвим је логично да када неко чује ова искуства помисли како неће имати дете, а све се више тражи од жена да рађају и доприносе наталитету земље.

# data[].attributes.headline
Правне норме саобраћајне полиције; Иван Ћушић; 16.12.2022.

# data[].attributes.subject
Правне норме саобраћајне полиције; Иван Ћушић; 16.12.2022.

# data[].attributes.body
Правне норме које се односе на рад саобраћајне полиције регулисане су правилником "О начину вршења контроле и непосредног регулисања саобраћаја на путевима и вођењу обавезних евиденција о примени посебних мера и овлашћења". Овим правилником уређује се начин вршења контроле и непосредног регулисања саобраћаја на путевима, у шта спадају: контрола учесника у саобраћају, контрола возача и возила и многи други видови регулисања саобраћаја на свим нивоима. Оне се доста разликују од правних норми саобраћајне полиције у 20. веку. Пре свега, појава саме саобраћајне полиције као и потреба за истом настала је тек у позном делу 20. века,  када је експанзија моторних возила била у својој пуној снази. Појава све комплекснијих возила чији су мотори развијали брзине и до 100km/h, што је за нас данас нормално, међутим, то је тада било откриће. Саобраћајна полиција је свој потпуни идентитет добила тек почетком 21. века, а своју све важнију улогу добијала је развијањем технологија попут камера које читају таблице и избацују податке о возилу и власнику истог (најзаступљеније у Америци). У Србији, правне норме и дужности једног припадника саобраћајног полицајца регулисане су претходно поменутим законом, а о њему конкретно ће се овај чланак заснивати. Полицијски службеници помоћ учесницима у саобраћају, којом се постиже већа безбедност или неометаност истог, увек су дужни да дају у границама својих пре свега могућности и овлашћења. Током вршења контроле и непосредног регулисања саобраћаја на путевима, полицијски службеници саобраћајне полиције дужни су да то раде у униформи, по правилу у светлоодбојном прслуку са натписом "POLICIJA" са изузетком контроле возача и возила где смеју бити у грађанском оделу (цивилу). Службеници имају право снимати саобраћај у сврху праћења безбедности и проточности саобраћаја на одређеном делу пута. Још једна у низу дужности саобраћајног полицајца јесте да приликом обављања своје дужности контроле саобраћаја не ремете проток и компликације у саобраћају, а такође да своју дужност врше тако да они сами буду безбедни и лица над којима се контрола врши буду такође, безбедни. Контрола возача од стране службеног лица саобраћајне полиције врши се ради утврђивања да ли возач поседује одговарајућу возачку дозволу и да ли испуњавају друге законом прописане услове за управљање возила, а пре свега да ли могу безбедно истим управљати. Службеник саобраћајне полиције, ради утврђивања да ли је контролисано возило уписано у јединствени регистар возила, је дужан да од возача на увид тражи саобраћајну дозволу, потврду о регистрацији, регистрациону налепницу. На основу тога, службеник упоређује податке са подацима који се налазе у евиденцији. Приликом вршења контроле саобраћаја у којем учествује страно лице, службеници оцењују испуњеност услова за учешће возила регистрованог у иностранству. Осим контроле возачке и саобраћајне дозволе, полицијски службеник ће извршити контролу путне исправе, односно исправе за утврђивање идентитета и чињеница у вези са кретањем и боравком странаца у Републици Србији. Уколико се испостави околношћу случаја да би странац одласком у иностранство избегао извршење казне или заштитне мере, полицијски службеник од странца има право привремено одузети путну или другу исправу за прелазак државне границе. Дужности једног оваквог припадника полиције су многобројне и често јако комплексне, поготово појавом нових технологија, како у полицији, тако и међу цивилима (магнети за прикривање таблица и многи други). Посао једног оваквог лица није нимало лак, састоји се од доста стресних ситуација, доста рада на терену као и то да стално морају бити у току са развојем технологије која омогућава лакши рад саобраћајне полиције. Свакако, ови људи су ту да наше присуство у саобраћају учине безбедним као и сигурним местом, да својим овлашћењима регулишу несметан ток саобраћаја ради бржег, бољег и безбеднијег протока истог.

# data[].attributes.headline
Обичајне норме за Материце; Милица Шомођа; 16.12.2022.

# data[].attributes.subject
Обичајне норме за Материце; Милица Шомођа; 16.12.2022.

# data[].attributes.body
Празник Материце прославља се другу недељу пред Божић. Сматра се да је највећи хришћански празник мајки и жена и прати га низ обичаја.
Раним јутром деца устају и кришом везују мајку за ноге са првим шалом, каишем, конопцем или марамом који нађу. Обичај је да мајка треба да се ,,одреши“ тако што ће деци поделити поклоне.
У данашње време природа поклона се променила и то више нису воће или направљен колач као раније,већ су то модернији поклони попут савремених играчака, одеће … Док деца везују мајку често се пева и песма ,,Добро јутро, газдарице, дошле су вам Материце. Ми смо дошли знаш, да нам нешто даш“.
Овај обичај се међу новијим генерацијама нешто ређе јавља, али још увек постоји. Такође, једна од карактеристика овог празника јесте ,,ширење“ овог круга везивања.
Деца поред мајки, везују и друге женске чланове породице попут бака, стрина и тетки. Данас уколико у породици постоји неудата жена такође се везује,а деца то углавном раде због поклона. Такође, не прославља се само у кућама, већ и у неким црквама. Обично се приреди неки програм у ком учествују деца са рецитацијама и песмама,а затим поново везују присутне жене и добијају припремљене пакетиће.
У 21. веку неки делови овог обичаја су се помало променили,али значење празника је остало исто. Материце заједно са Детињцима и Оцима имају улогу да нас са што радоснијим духом уведу у највећи хришћански празник, Божић. Сам смисао везивања везан за ова три празника указује на важност породичног јединства и љубави.

Дечији црквени хор Благослов-Песма ,,Материце"-https://youtu.be/rArfX9uTcAU

# data[].attributes.headline
Моралне норме у медијима, Јелена Луковић - 16.12.2022.

# data[].attributes.subject
Моралне норме у медијима, Јелена Луковић - 16.12.2022.

# data[].attributes.body
Моралне норме као правила понашања одређених заједница, одређују да ли је неко деловање морално или неморално. Самим тим јако је важно да и медији, данас једна од најутицајнијих група у јавности, имају постављене одређене норме.

Међутим, да ли правила за њих постоје и да ли данас имају утицај?
Од када је ширење информација јавности почело да се развија у правцу који ми данас познајемо, тежило се ка томе да се објављује оно што шире народне масе интересује. Али оно што је правило велику разлику у односу на данашњицу јесу одређени принципи и норме које су се поштовале, као нпр. приватни животи људи, начин изражавања и вокабулар који је коришћен, изношење туђих личних фотографија искључиво са одобрењем, не изношење информација о трагичним догађајима без дозволе, вођење рачуна о избегавању насиља било какве форме и облика.
Са друге стране, када данас говоримо о правилима или можда само моралним обавезама појединца, као човека, који се бави издавањем медија, можемо видети да данас ни један принцип није сачуван. Правила јеу записана и законски обавезују медије, међутим, изгледа да је исплата публицитета много већа од цене казне како законске тако и моралне.
Из тог разлога се ми данас сусрећемо са великим бројем конфликата, насиља као последицу деловања медија којима смо окружени, често и без наше воље.
За ово чак постоје и различити облици објашњења као на пример тај да је морална норма медија и јавности 21. века та да се сваки вид норме и ограничења изгуби.
Ту се поставља велико питање: да ли је неограничена слобода медија добијена од стране народа и како данас сачувати себе као појединца?

# data[].attributes.headline
Обичајне норме за рођендан

# data[].attributes.subject
Обичајне норме за рођендан

# data[].attributes.body
Рођендан се дешава једном годишње и зато га велика већина људи прославља. Рођендан се прославља уз рођенданску журку и највећи знак рођендана јесте рођенданска торта са свећицама које представљају број година које ће тај дан та особа навршити.
Неки рођендани су ''битнији'' од других, као на пример 1., 18., 50. ...
Први рођендан се прославља као ''битнији'', поготво у Србији зато што се тада у већини случајева дете крсти и то се прославља са великом прославом.
Осамнаести рођендани се прослављају као ''битнији'' зато што се сматра да је особа од 17 дете, а од 18 човек.
Гости који долазе да са слављеником прославе рођендан дарују слављенику поклон у знак пажње према тој особи.
Сваки обичај је смишљен да би се окупило што више људи, или су га људи претворили у то. Људи су друштвена бића и само траже што више начина за славље или окупљање.

# data[].attributes.headline
Правне морме ауторских права на интернету;                    Иван Чеко-15.12.2022           

# data[].attributes.subject
Правне морме ауторских права на интернету;                    Иван Чеко-15.12.2022           

# data[].attributes.body
Ауторска права на интернету су важна јер омогућавају ауторима да контролишу како се њихово ђело користи и дистрибуира. То значи да, у складу са законима о ауторским правима, аутори имају право да одлуче да ли ће своје дело објавити, како ће га објавити и коме ће га дозволити да користи.

Међутим, интернет је отворено окружење у којем је лако делити садржај, што може довести до злоупотребе ауторских права. Стога су се појавиле норме за ауторска права на интернету које помажу да се заштити ауторска права аутора, али и да се омогући слободно коришћење садржаја у одређеним околностима.

Једна од најпознатијих норми за ауторска права на интернету је Creative Commons licence. Ова лиценца омогућава ауторима да одлуче како ће своје дело бити коришћено, а корисници могу лако да пронађу и користе дела која су под овом лиценцом. Creative Commons licence се састоји од различитих опција које аутор може одабрати, укључујући да ли ће дозволити да се њихово дело користи за комерцијалне сврхе или да ли ће захтевати да се наведе извор приликом коришћења.

Друга важна норма за ауторска права на интернету је принцип "Fair use" или "праведно кориштење". Ово се односи на случајеве у којима се дело користи у сврху критике, пародије, извештавања или истраживања, без да се наноси штета аутору или делу. Овај принцип омогућава слободно коришћење дела у одређеним околностима, што помаже да се очува слобода говора и изражавања на интернету.

Ипак, треба имати на уму да су ауторска права на интернету законом регулисана и да се морају поштовати. Због тоја је важно да се поштују норме за ауторска права на интернету и да се аутори поштују у њијовој жељи у томе како они сматрају да би њихов садржај требао да се користи.

# data[].attributes.headline
Обичајне норме за Нову Годину, Гавриловић Павле, 16.12.2022

# data[].attributes.subject
Обичајне норме за Нову Годину, Гавриловић Павле, 16.12.2022

# data[].attributes.body
Нова година је период пун занимљибости и обичаја.Православна Нова Година или Српска Нова година како је још народ назива, дочекује се 13. јануара у поноћ, а прославља 14. јануара.Поред трпезе и укусне хране,веома је битно да се Нова година дочека с најближима и у веселој атмосфери.Верује се да на овај дан треба унети неку нову ствар, купљену тог дана, како би кућа и укућани током целе године имали напретка.Тог дана једе се глава божићне печенице,најчешће глава јагњета или прасета.Такође домаћица меси Василицу која се спрема само за Нову годину.После јела покупе се кости од печења, и стаби се на мравињак да би по веровању се стока  множила ко мрави.За Новогодишње бече препоручљиво је обући нешто ново то обележава да ће бити нових ствари и у следећој години.Исто тако познато је да треба носити црвене гаће  јер оне доносе срећу у љубави.Обичај који се највише поштује јесте одлазак у цркву и молитва за срећну и берићетну годину, као и за здравље, љубав и слогу најближих.Тачно у поноћ обавезно је љубљење драгих особа.Љубљење и честитање донеће емотивну повезаност са тим особама у наредној години.На дан нове године не ваља се свађати јер ће такве дуго терати баксуз.Ујутро у неким селима обичај је да домаћица узме снег и, утрчавши у собу, баци на децу викавши „Бежи врућа, гоните студена“.Верује се да се тиме деца штите од прехладе.Мени можда најзанимљивији обичај изводе девојке које занима да ли ће се током године удати.Наиме оне баце ципеле из куће кроз врата или прозор, па ако ципела падне тако да остане окренута од куће то значи да девојка одлази од ње односно то значи да се удаје.

# data[].attributes.headline
Правне норме игара на срећу, Ђорђе Радман, 16.12.2022.

# data[].attributes.subject
Правне норме игара на срећу, Ђорђе Радман, 16.12.2022.

# data[].attributes.body
Игре на срећу данас представљају свакодневницу, сваког дана се може видети неко извлачење победника, велике фирме награђују своје купце, на телевизијским програмима се уживо преносе такви догађаји. Данас имамо безброј врста игара на срећу, овај тренд је толико узео маха да скоро свака особа се некад окушала у некој игри на срећу.
Наравно у човековој природи је да проба да злоупотреби овакве ситуације и превари учеснике саме игре на срећу. На интернету постоји велики број примера који нам говоре о покушајима злоупотребе. Да не би долазило до тога, првенствено сама игра на срећу мора да испуњава одређене правне услове, процедуре које држава одређује.
Министарство финансија је надлежно за игре на срећу и оно одлучује да ли се нека игра сматра игром на срећу. Држава односно министарство финансија у зависности од врсте игре на срећу може за себе узимати део добитка. Такозвани порез на добитак у играма на срећу гласи да ако је добитак већи од износа 103 225 динара, добитник мора да исплати порез у вредности од 20%. Свака игра на срећу има право да постави своје сопствене услове које морамо да испунимо да би уопште учествовали у игри на срећу. Некада су те норме захтевне толико да се дешавало да срећни победник не добије своју награду зато што није испоштован одређени део договора. Када се то деси, онда се награда преноси на следећег извученог и тако све док се не појави неко ко је испунио све услове или игра на срећу нема победника ако је тако договорено пре почетка саме игре на срећу.
Само извлачење победника организатор игре на срећу одржава, то извлачење мора бити јавно и не сме доћи до неке спорне ситуације или било какве врсте неправилности. Ако се деси нека неправилност организатор може да сноси озбиљне последице, а учесници имају право да траже да се понови извлачење добитника.
И ако се испоштују све правне норме са Ваше стране и организатор испоштује норме са његове стране и игра на срећу се одржи и даље је шанса да будете срећни добитник скоро равна нули. Наравно ако желите да искушате срећу нико Вас неће спречавати у томе, само немојте постати зависник. Срећно !!!     :)

# data[].attributes.headline
Грађење моралних норми код деце и адолесцената и морал као појава у друштву, Милош Ећимовић, 16.12.2022.

# data[].attributes.subject
Грађење моралних норми код деце и адолесцената и морал као појава у друштву, Милош Ећимовић, 16.12.2022.

# data[].attributes.body
Где је граница између доброг васпитања које одликује са свим врлинама (поштење, разумевање...) и лоше васпитаног детета. Да ли на формирање исправних, моралних ствари утиче околина, старатељ или дете само највише?
У данашњем времену неки би рекли да су се моралне границе саме помериле и то на доле, ниже ступњеве. То би у неку руку били управу зато што се може приметити да сами старатељи, родитељи све мање формирају деци у младом добу праве моралне норме јер уствари сада родитељи нажалост деци формирају само нека васпитна правила без увек јасног циља тог истог васпитања. Само васпитање се на неки начин препушта околини која је шрисутна у више облика од старије деце, васпитача и на самом крају чак и интернет персонама које исто тако могу поприлично да утичу на формирање вредности код младих особа.
Нажалост, а можда и срећу још нормалних кроз медије можемо сазнати за све горе понашање младе популације (до 20 година живота), од све учесталијих испољавања непоштовања на више различитих начина , учествовања у крађама и разним другим крајње лошим радњама.
Ко је заказао? Па цео систем је заказао, али под систем не мислим само на државне апарате, образовни систем већ и породични систем, систем вредности. 21. век је допустио да сви морални системи и исте те моралне вредности буду испод сваког краткорочног задовољства, славе и богатства.
Проблем настаје у тачки без повратака а то је адолесцентно доба зашто баш ту? Ту баш зато што тада се већ губи утицај старијег над дететом, утицај родитеља и остаје једино утицај већ разорене околине те се тако губе генерације за генерацијом зато што ауторитети и они који су требали да буду узори су одлучили да одустану од својих улога и те исте улоге препусте неразвијеним моралним факторима у виду околине, те дете нема морални узор у родитељу већ сматра да то што неки Пера иза екрана снима како је украо некој баки кесу из Лидла је сасвим смешно и уреду јер неће га државни апарат санкционисати, а неће се ни родитељ побринути да дете више не гледа такве фигуре нити ће му објаснити да се да су такве ствари погрешне на више начина и из више разлога. Тако се губи генерација за генерацијом у овом 21. веку.
Скоро се десио случај са ученицима и професорком и једном столицом. Па се можемо запитати где је ту било поштовање, осећајност, разумевање где су биле те норме тим ученицима када су то радили како смо допустили тако нешто. Онда видимо и схватимо да у том процесу изостајање моралних вредности има и утицај куће јер један ученик је у непуна два дана од инцидента одједном постао психички лабилан па се онда отац истог тог ученика огласио недељу дана касније и река да ће покренути случај против школе. Поставља се питање, а шта нам ово тачно говори? Ово говори свима нама да моралних норма нема и да су већ кренуле да нестају и пре 21. века, а говори нам и да као друштво и као појединац нисмо способни да се суочимо са својим грешкама а ово је битно јер суочавање са својим грешкама значи да морамо имати и неки систем вредности, морала. Да ли ће се неко позабавити са адолесцентима који уништавају околину, јер ти исти адолесценти сад  само мало уништавају околину ако се то може тако рећи имају материјала да касније постану прави хулигани, а онда како ће да се мења друштво и заједница када је већина или хулигани или они који немају развијену самосвест о томе колико немају развијена основна животна начела која су уједно и морална.
Заправо једино право питање је како изградити и направити да једна генерација има развијену моралну самосвест и правила која иду са њом јер ако би то успели можда би успели и да имамо трунку здравије друштво у том моменту а пар генерација касније и шансу за здравим друштвом у будућности.

# data[].attributes.attachment_link.title
POSLEDNJI pozdrav baka Stojanki: Ovo je starica koja je na smrt pretučena na Novom Beogradu (FOTO)

# data[].attributes.attachment_link.description
Na Novom Beogradu između utorka i srede, došlo je do jezivog ubistva kada je grupa nepoznatih ljudi pretukla stariju ženu, koja je nakon toga smeštena u bolnicu u kojoj je izdahnula. Baka Stojanka je bila osoba koju su mahom poznavali stanovnici bloka 45 na Novom Beogradu. Korisnici društvenih mreža…

# data[].attributes.headline
Друштвене норме у теретани;Андрија Сремчев-16.12.2022

# data[].attributes.subject
Друштвене норме у теретани;Андрија Сремчев-16.12.2022

# data[].attributes.body
Одлажење у теретану постаје све популарнија активност код младих људи широм света. Моралне норме у теретани су као неписана правила којих се већина људи држи и показују поштовање међу људима око себе и просору у којем се налазимо.  Најбитније правило у теретани је да када људи заврше са неком машином скину текове и врате их на место. Битно је остави машину како бих ми волели да је затекнемо. Већина људи доживљава велики физички напор у теретани и природно је да се знојимо, али битно је да обришемо наш зној са машина са којима смо годови или макар да ставимо пешкир на њих пре него што почнемо са вежбом. Нико не воли да се купа у туђем зноју. Већина нас се зноји и то не мирише пријатно. Ако се туђи мирис може осетити преко целе просторије то није лепо понашање. Водите рачуна о својој хигиени!!! У већини случајева није пожељно говорити непознатим људима какао да побољшају свој тренинг ако те не питају. Наравно ако има више искуства и видите почетника како ради нешто опасно уреду је да му дате дознања али то су јако ретки случајеви. Помажете странцима само ако вас питају за помоћ. Мобилни телефони су постали велики део наших живота и уреду је понети телефон са собом на тренинг али шта није уреду је да људи изгубе појам о времену и просору и крену да заузимају простор који им реално не треба на пример седе на некој машини или соје на путу. Ако је нешто битно треба се склонити негде где никоме несметате и ако је разговор покушати да будете тихи. Нормално је носити слушалице у теретану, музика добро утиче на људе. Велика предност коришћења слушалица је то да већина људи зна да вам не прилаз без разлога. Неки људи просто игноришу ваше слушалице и прилазе вам без разлога. Ти људи ће вам прићи и само кренути да причају нешто без тога да уопште размисле дали их ви чујете. Ово су неке од основних моралних норми у теретани треба их се држати да бих свима њихово време у теретани било пријатније. Део ових мораних норми посоји већ неко време али због утицаја технологије на нашу свакодневницу доста новвих Моралних норми је настало од скоријег времена.

# data[].attributes.headline
Правне норме и криминал, Жељко Ђорђевић - 16.12.2022.

# data[].attributes.subject
Правне норме и криминал, Жељко Ђорђевић - 16.12.2022.

# data[].attributes.body
Правна норма је правило понашања људи у друштву које је заштићено државним апаратом за физичку присилу. Постоји више врсти правних норми, а деле се према обиму и предмету регулисања, као и на опште и појединачне. Елементи правне норме су:

Диспозиција – то је део правне норме који одређује понашање људи

Санкција – казна која се примењује уколико се не поштује диспозиција

Држава санкционише криминална понашања општим правним нормама која се упућују свим грађанима. Кривичне норме представљају посебну врсту правних норми, којима се регулишу санкције према извршиоцима кривичних дела.

Кривиично право представља скуп правних норми којима се штите и чувају најзначајније вредности у друштву. Кривично право се дели на:

-кривично материјално – решава питања која се односе на само кривично дело

-кривично процесно право – регулише поступак у коме се утврђује кривична одговорност

Основни циљ кривичног права је сузбијање криминалитета и оно је законско право. Кривично право у субјективном смислу је право на кажњавање извршиоца кривичног дела које припада само држави. Постоје различити облици друштвено опасних понашања, тако да и кривично право регулише хетерогене друштвене односе. Кривичним правом је обухваћено право привредних преступа и прекршајно право. Такође, постоје и кривично правне норме, којима су регулисана  кривична  дела и санкције које се односе на организовани криминал, на дела учињена путем штампе или других средстава јавног информисања и тако даље...

Кривичним закоником Републике Србије регулисана су како кривична дела, тако и санкције које се примењују.

Основна правила кривичног права су презумпција невиности – свако се сматра невиним док се не докаже супротно и правило да се на окриивљеног примњеује закон који је важио у време извршења кривичног дела.

Поред извршиоца кривичног дела постоје санкције и за подстрекаче и саизвршиоце и помагаче након извршеног кривичног дела. Законом се регулише биће кривичног дела, које се мења у зависности од друштвеног развоја тако да временом поједина кривична дела престају да постоје, или се спајају са другим кривичним делима. Појављују се и нова кривична дела као што је рецимо високотехнолошки криминал који се јавио у ново време као последица дигиталног развоја.

Мере којима се регулишу кривичне санкције и извршење истих обухваћено је пенологијом(наука о казни), док криминалистика као наука обухвата прикупљање доказа којима се доказује кривица извршиоца кривичног дела.