# data[].attributes.attachment_link.title
Захист від випромінювання

# data[].attributes.attachment_link.title
Фізика Петрук.Є. 9-В

# data[].attributes.attachment_link.title
Генетичні наслідки

# data[].attributes.headline
Генетичні наслідки випромінювання

# data[].attributes.subject
Генетичні наслідки випромінювання

# data[].attributes.attachment_link.title
Захист від радіаційного випромінювання

# data[].attributes.attachment_link.title
Генетичні наслідки випромінювання 

# data[].attributes.headline
Для початку розвіємо

# data[].attributes.body
Для початку розвіємо міфи, про те що радіація в чистому вигляді може заразити повітря, воду, їжу. Якщо в притулок у вас стояв щільно закритий бідон з водою, то вода навіть під впливом сильної радіації не стане радіоактивною. Це відбудеться, якщо у воду потраплять радіоактивні частинки. Також це відноситься до повітря та води. Тому першочерговим завданням є захист від вторинної радіації їжі і води. Воду зберігати в герметичних емкостях.Продукти упаковувати в целофан. Оскільки навіть тонкий поліетилен здатний защіть продукти від проінкновенія радіоактивних частинок. Продукти в пакуванні і натуральній оболонці можна мити, тим самим видаляючи радіоактивний пил. Вторинна радіація небезпечна вперше чергу, тим, що радіоактивні частинки можуть потрапити в організм з їжею, водою, повітрям. Потрапивши всередину, частинки залежно від типу хімічного елемента всмоктуються в різні органипродолжая опромінювати організм зсередини. Наприклад радіоактивний йод-131 накопичується в щитовидній залозі.

При виході на поверхню слід враховувати відстань до радіоактивних опадів, які осіли на поверхні землі - у самої землі фон буде в рази вище, ніж на висоті 0,7 - 1 м (приблизно на такій висоті розташовуються наші внутрішні органи). Тому дітей краще переносити на плечах, посколькуіз-за не високої зростання, гуляючи самостійно по землі, вони отримають велику дозу, ніж дорослі.

При надходженні інформації про підвищення рівня радіації можна приймати йодистий калій на протязі 7 днів по одній таблетці (0,125 г), а для дітей до 2 років - 1/4 частина та таблетку (0,04 г). Якщо йодистого калію немає, можна використовувати йодистий розчин з розрахунку 3-5 крапель 5%-ного розчину йоду на склянку води, дітям до 2 років - одну-дві краплі. При застосуванні обов'язково ознайомтеся з інструкцією до препарату! За неперевіреною інформацією цей метод захисту не так вже й нешкідливий для організму!

# data[].attributes.headline
Захист від радіоактивного випромінювання, профілактика

# data[].attributes.subject
Захист від радіоактивного випромінювання, профілактика

# data[].attributes.headline
Всі види радіоактивн

# data[].attributes.body
Всі види радіоактивних випромінювань, що супроводжують радіоактивність, називають йонізуючими випромінюваннями. Йонізуючі випромінювання — процес збудження та йонізаціїатомів речовини при проходженні крізь них гамма-квантів та частинок, що утворилися внаслідок α- та β-розпаду. При проходженні, наприклад, гамма-квантів крізь речовину, кванти перетворюються на пару електрон-позитрон за умови, що енергія гамма-кванту перевищує енергію цих двох частинок (>1 МеВ). α-частинки швидко втрачають всю енергію, оскільки збуджують всі атоми, що трапляються на їх шляху (1-10 см на повітрі, 0,01-0,2 мм у рідинах). β-частинки менш ефективно взаємодіють з речовинами (2-3 м на повітрі, 1-10 мм у рідинах). γ-кванти мають найбільшу проникну здатність. Нейтрони, що не мають електричного заряду, безпосередньо не йонізують атоми. Проте в результаті взаємодії нейтронів з ядрами виникають швидкі заряджені частинки та гамма-кванти, що є йонізуючими частинками.

При тривалому перебуванню людини в зоні радіоактивного випромінювання відбувається йонізація та збудження її клітин. У результаті клітини вступають у нові хімічні реакції та утворюють нові хімічні речовини, що порушують нормальне функціонування організму. Мірою дії йонізуючих випромінювань є поглинута доза випромінювання (Грей), що дорівнює відношенню переданої йонізуючими випромінюваннями енергії до маси речовини (D=E/m). Потужність дози випромінювання вимірюється відношення поглинутої дози випромінювання до часу (Pв=D/t).

Радіоактивне випромінювання використовують при рентгенологічному обстеженні.

# data[].attributes.headline
Йонізуючі випромінювання

# data[].attributes.subject
Йонізуючі випромінювання

# data[].attributes.headline
Радіоактивні речовин

# data[].attributes.body
Радіоактивні речовини можна використовувати для отримання енергії в умовах, коли інші джерела енергії не доступні, наприклад, на космічних апаратах, призначених для польотів до віддалених планет Сонячної системи. Енергія, яка виділяється при радіоактивному розпаді в таких пристроях може бути перетворена в електричну за допомогою термоелементів.

В медицині радіоактивне опромінення використовується при лікуванні деяких форм раку, розраховуючи на те, що ракові клітини, які швидко діляться, чутливіші до опромінення, а тому вражатимуться швидше.

Метод мічених атомів дозволяє провести аналіз обміну речовин в організмі й допомагає при діагностиці захворювань.

Датування за радіоактивними ізотопами допомагає встановити вік предметів та порід й застосовується в геології, археології, палеонтології.

Радіоактивність і радіоактивні речовини також широко використовуються в різних сферах наукових досліджень.

У практиці фізичних досліджень джерелами потужного ядерного випромінювання є ядерні реактори, слабкого — препарати, що містять штучні радіоактивні елементи.

# data[].attributes.headline
Застосування

# data[].attributes.subject
Застосування

# data[].attributes.headline
Радіоактивне опромін

# data[].attributes.body
Радіоактивне опромінення призводить до значного пошкодження живої тканини. Йонізація хімічних речовин в біологічній тканині створює можливість хімічних реакцій, які невластиві для біологічних процесів, й до утворення шкідливих речовин. Пошкодження радіацією ДНК викликає мутації. Робота з радіоактивними речовинами вимагає ретельного дотримання правил техніки безпеки. Радіоактивні речовини позначаються спеціальним символом, наведеним вгорі сторінки.

Радіоактивні речовини зберігаються в спеціальних контейнерах, сконструйованих таким чином, щоб поглинати радіоактивне випромінювання. Великою проблемою є захоронення радіоактивних відходів атомної енергетики.

# data[].attributes.headline
Біологічна дія

# data[].attributes.subject
Біологічна дія

# data[].attributes.headline
Взагалі всі електрон

# data[].attributes.body
Взагалі всі електронні прилади зазнають погіршення (деградація) параметрів у результаті довгого впливу відносно слабкого ядерного випромінювання, або короткочасного впливу потужного ядерного випромінювання.

Ядерне випромінювання, пов'язане з природною радіоактивністю, може викликати неправильне спрацьовування в великих інтегральних схемах.

# data[].attributes.headline
Негативні наслідки

# data[].attributes.subject
Негативні наслідки

# data[].attributes.headline
При захопленні нейтр

# data[].attributes.body
При захопленні нейтронів ядрами виникає штучна радіоактивність опроміненого зразка (мішені); по спектрах випромінювання можна проводити радіаційний хімічний аналіз мішені.

Опромінення кремнію потоками повільних нейтронів і радіаційні перетворення ²⁸Si→²⁹Р використовується для однорідного легування кремнію фосфором.

# data[].attributes.headline
Використання

# data[].attributes.subject
Використання

# data[].attributes.headline
При взаємодії з мате

# data[].attributes.body
При взаємодії з матерією ядерне випромінювання здатне суттєво змінювати його фізичні властивості. У твердих тілах ядерне випромінювання викликає різні радіаційні пошкодження (дефекти). Важкі ядерні частинки, проходячи через матерію, вибивають атоми з вузлів кристалічної ґратки, переміщаючи їх у міжвузля. Так утворюються дефекти кристалів типу вакансія + атом у міжвузлі. При досить великій дозі опромінення кристалічне тіло може перейти в аморфний стан. Потоки швидких електронів енергією більше 1 Мев також здатні створювати дефекти типу вакансія + атом у міжвузлі. При енергіях менших 1 Мев втрати електронів зумовлені збудженням та іонізацією атомів і молекул мішені. Основним процесом при поглинанні матерією гамма-випромінювання є фотоіонізація атомів і утворення швидких фотоелектронів. Останні втрачають свою енергію на іонізацію й збудження атомів мішені, як і при опроміненні швидкими електронами, з тією, однак, різницею, що гамма — кванти проникають на значно більшу глибину, ніж швидкі електрони з тою же енергією.

# data[].attributes.headline
Взаємодія з матерією

# data[].attributes.subject
Взаємодія з матерією

# data[].attributes.headline
Радіоактивність зале

# data[].attributes.body
Радіоактивність залежить від кількості нестабільних ізотопів і часу їхнього життя. Система СІ визначає одиницею вимірювання активності Бекерель — така кількість радіоактивної речовини, в якій за секунду відбувається один акт розпаду. Практично ця величина не дуже зручна, тому частіше використовують позасистемні одиниці — Кюрі. Іноді вживається одиниця резерфорд.

Щодо дії радіоактивного випромінювання на опромінені речовини, то використовуються ті ж одиниці, що й для рентгенівського випромінювання. Одиницею вимірювання дози поглинутого йонізуючого випромінювання в системі Сі є Грей — така доза, при якій в кілограмі речовини виділяється один Джоуль енергії. Одиницею біологічної дії опромінення в системі СІ є Зіверт. Позасистемна одиниця виділеної при опроміненні енергії — рад.

Така одиниця, як рентген є мірою не виділеної енергії, а йонізації речовини при радіоактивному опроміненні. Для вимірювавння білогічної дії опромінювання використовується біологічний еквівалент рентгена — бер.

Для характеристики інтенсивності опромінення використовують одиниці, які описують швидкість набору дози, наприклад, рентген за годину.

# data[].attributes.headline
Одиниці вимірювання

# data[].attributes.subject
Одиниці вимірювання

# data[].attributes.headline
Детектування радіакт

# data[].attributes.body
Детектування радіактивного випромінювання основане на його дії на речовину, зокрема її іонізації. Історично вперше радіація була зареєстрована завдяки почорнінню опроміненої фотопластинки. Фотоемульсії, в яких під дією радіації відбуваються хімічні реакції, і досі залишаються одним із методів детектування. Інший принцип детектування використовується в лічильниках Гейгера — виникнення несамостійного електричного розряду в опроміненому газі. Дозиметри, які реєструють не окремі акти пролітання швидкої зарядженої частинки, часто використовують зміну властивостей, наприклад провідності, опроміненого матеріалу.

# data[].attributes.headline
Детектування

# data[].attributes.subject
Детектування

# data[].attributes.headline
При радіоактивному р

# data[].attributes.body
При радіоактивному розпаді відбуваються перетворення ядер атомів. Енергії частинок, які при цьому утворюються, набагато більші від енергій, що виділяються в типових хімічних реакціях. Тому ці процеси практично не залежать від хімічного оточення атома й від сполук, в які цей атом входить. Радіоактивний розпад відбувається спонтанно. Це означає, що неможливо визначити момент, коли розпадеться те чи інше ядро. Однак для кожного типу розпаду є характерний час, за який розпадається половина всіх радіоактивних ядер. Цей час називається періодом напіврозпаду. Для різних радіоактивних ізотопів період напіврозпаду може лежати в дуже широких межах — від наносекунд до мільйонів років. Ізотопи з малим періодом напіврозпаду дуже радіоактивні, але швидко зникають. Ізотопи з великим періодом напіврозпаду слабко радіоактивні, але ця радіоактивність зберігається дуже довгий час.

# data[].attributes.headline
Період напіврозпаду

# data[].attributes.subject
Період напіврозпаду

# data[].attributes.headline
Гамма - розпад

# data[].attributes.subject
Гамма - розпад

# data[].attributes.body
Гамма промені - це електромагнітні хвилі із довжиною хвилі, меншою за розміри атома. Вони утворюються зазвичай при переході ядра атома із збудженого стану в основний стан. При цьому кількість нейтронів чи протонів у ядрі не змінюється, а отже ядро залишається тим самим елементом. Однак випромінювання гамма-променів може супроводжувати й інші ядерні реакції.

# data[].attributes.headline
Бета - розпад

# data[].attributes.subject
Бета - розпад

# data[].attributes.body
Беккерель довів, що β-промені є потоком електронів. β-розпад — прояв слабкої взаємодії.

β-розпад — внутрішньонуклонний процес, тобто відбувається перетворення нейтрона в протон із вильотом електрона й антинейтрино з ядра:Розпад нейтрону на електрон та протон

Правило зсуву для β-розпаду:

Приклад:

Після β-розпаду атомний номер елемента змінюється і він зміщується на одну клітинку в таблиці Менделєєва.

# data[].attributes.headline
Альфа - розпад

# data[].attributes.subject
Альфа - розпад

# data[].attributes.body
α-розпадом називають мимовільний розпад атомного ядра на ядро-продукт і α-частинку.
Формула α-частинки

α-розпад є властивістю важких ядер з масовим числом А≥200. Всередині таких ядер за рахунок властивості насичення ядерних сил утворюються відособлення α-частинки, що складаються з двох протонів і двох нейтронів. Утворена таким чином α-частинка сильніше відчуває кулонівське відштовхування від інших протонів ядра, ніж окремі протони. Одночасно на α-частинку менше впливає ядерне міжнуклонне притягання за рахунок сильної взаємодії, ніж на решту нуклонів.

Правило для α-розпаду:
.

Приклад:
.

В результаті α-розпаду елемент зміщується на 2 клітинки до початку таблиці Менделєєва. Дочірнє ядро, що утворилося в результаті α-розпаду, зазвичай також виявляється радіоактивним і через деякий час теж розпадається. Процес радіоактивного розпаду відбуватиметься доти, поки не з'явиться стабільне, тобто нерадіоактивне ядро, яким частіше за все є ядра свинцю або бісмуту.

# data[].attributes.headline
Встановлення трьох типів променів

# data[].attributes.subject
Встановлення трьох типів променів

# data[].attributes.body
Ернест Резерфорд експериментально встановив (1899), що солі урану випромінюють 3 типи променів, які по-різному відхиляються в магнітному полі:

промені першого типу відхиляються так само, як потік додатно заряджених частинок. Їх назвали альфа-променями;

промені другого типу відхиляються в магнітному полі так само, як потік негативно заряджених частинок (в протилежну сторону), їх назвали бета-променями;

і промені третього типу, які не відхиляються магнітним полем, назвали гамма-променями.

Спектр α- і γ-випромінювань переривисті («дискретні»), а спектр β-випромінювання — неперервний.

# data[].attributes.headline
Типи радіоактивності

# data[].attributes.subject
Типи радіоактивності

# data[].attributes.headline
Радіоактивність 

# data[].attributes.body
Радіоактивність відкрив у 1896 р. Антуан Анрі Беккерель. Сталося це випадково. Вчений працював із солями урану і загорнув свої зразки разом із фотопластинами в непрозорий матеріал. Фотопластини виявилися засвіченими, хоча доступу світла до них не було. Беккерель зробив висновок про невидиме оку випромінювання солей урану. Він дослідив це випромінювання і встановив, що інтенсивність випромінювання визначається тільки кількістю урану в препараті і абсолютно не залежить від того, в які сполуки він входить. Тобто, ця властивість характерна не сполукам, а хімічному елементу урану (докладніше див. Дослід радіоактивності Антуаном Анрі Беккерелем).

В 1898 р. Ґергард Шмідт та П'єр Кюрі і Марія Склодовська-Кюрі відкрили випромінювання торію. Пізніше Кюрі відкрили полоній та радій.

У 1903 році подружжю Кюрі було присуджено Нобелівську премію. На сьогодні відомо близько 40 природних елементів, яким властива радіоактивність.

Також, в даний час, крім альфа-, бета- і гамма-розпадів, помічено розпади з емісією нейтрона, протона (а також двох протонів), кластерна радіоактивність, спонтанний поділ, електронний захват, позитронний розпад (або β ⁺ -распад), а також подвійний бета-розпад (і його види) зазвичай вважаються різними типами бета-розпаду.

Всі хімічні елементи з атомним номером, більшим за 83 — радіоактивні.

Природна радіоактивність — спонтанний розпад ядер елементів, що зустрічаються в природі.

Штучна радіоактивність — спонтанний розпад ядер елементів, отриманих штучним шляхом, через відповідні ядерні реакції.

# data[].attributes.headline
Історія розвитку дослідження радіоактивності та її властивості

# data[].attributes.subject
Історія розвитку дослідження радіоактивності та її властивості

# data[].attributes.headline
Теми, які ми розглядаємо

# data[].attributes.subject
Теми, які ми розглядаємо

# data[].attributes.body
1. Історія розвитку дослідження радіоактивності та її властивості
2. Біологічна дія радіоактивного випромінювання.
3. Генетичні наслідки випромінювання.
4. Захист від радіоактивного випромінення. Профілактика.

# data[].attributes.headline
Радіоактивність

# data[].attributes.subject
Радіоактивність

# data[].attributes.body
Радіоактивність - це перетворення атомних ядер одних хімічних елементів у ядра інших хімічних елементів, що супроводжується випромінюванням різних частинок (якщо бути точнішим, то альфа та бета частинок) та жорстким електромагнітним випроміненням.