# data[].attributes.headline
Fænomenologiens hovedtræk og Max Webers protestantiske etik 

# data[].attributes.subject
Fænomenologiens hovedtræk og Max Webers protestantiske etik 

# data[].attributes.body
Fænomologi

-er en filosofisk tradition - hvis hovedinteresse er at indfange og studere livet i dets reelle form. Vejen hertil er gennem studier af hvorledes mennesket bliver bevidst, opnår erfaringer ud fra allerede eksisterende intentioner får herefter at danne egne meninger i dennes livsverden.

Fænomologien blev grundlagt ud fra spørgsmålet om, hvordan mennesket sanser, erfarer, erkender og får bevidsthed. - Edmund Husserl.

Livsverdensbegrebet:

Udviklet af; Jürgen Habermas

Vedrører hvordan dagligdags viden konstrueres.

Livsverdensbegrebet jf. Husserl:

Vedrører en førvidenskabelig erfaringsverden, der udgør grundlaget for videnskabelig tænkning.

Niels Bohr:

Dagligdagssproget er fundamentet for det videnskabelige sprog.

Hovedsigtet i fænomologien er:

At belyse og forstå den sociale verdens subjektive meningsstrukturer og betydningsformer.

Jf. fænomologien kan mennesker ikke studeres som ting, som naturvidenskaben gør det, grundet menneskets subjektivitet og valg.

Samfundet og mennesket studeres i fænomologien ud fra et objektivt syn, hvor mennesket indgår som en brik, der påvirkes af en række faktorer.

Herefter sker der en tilpasning efter.

Dvs. mennesket er et produkt af omgivelser og arveanlæg.

Strukturperspektivet beskriver at betragtningen af mennesker og deres handlinger sker udefra

1. Max Weber, der ofte bliver præsenteret som hermeneutiker, og som den første der gennemførte en stor empirisk undersøgelse (1905) om kapitalismens ånd. Webers værk om etik og moral, fortæller hans hypotese om arbejdsmoral - at calvanister/protestanter har en anden arbejdsmoral, som betød at protestanter var mere tilbøjelige end katolikker til at starte og drive deres virksomheder kapitalistisk frem for traditionelt feudalt.

Subjektiv forklaring er det fænomenologiske element i hans tilgang.

2. I forbindelse med den fænomenologiske videnskabs tilgang er det særligt vigtigt, at være opmærksom på sin egen forforståelse og perspektiv. At sætte denne i “parentes”, dvs at forskerne skal sætte sin egen subjektive forforståelse i baggrunden.

Udgangspunktet for fænomenologien er at forstå og forklare menneskets handlinger ud fra deres subjektive livsopfattelse og intentioner.

Aktørperspektivet, som er et centralt aspekt i fænomenologien, idet tilgangen søger at afdække og bidrage med en indefra kommende perspektiv på mennesket og samfundet.

Samfundet beskrives således ud fra de mennesker som agerer og lever i det. Forklaringen findes i de oplevelser, erfaringer, opfattelser, værdier, intentioner, der tilsammen udgør mennesket i samfundet.

Eksempel:

X tænder en smøg, tilsyneladende fordi han havde lyst til en smøg. Den umiddelbare årsag, kan være at han har behov for at dække sit nikotinbehov, mens man via den fænomenologiske tilgang, har mulighed for at afdække andre årsager som, uro, nervøsitet, generthed mm.

"Beskrivelser af grund, motiver, hensigter har til opgave at gøre vores forståelse af andres eller vores egen adfærd så dyb, som det i situationen er ønsket eller påkrævet."

# data[].attributes.body
Durkheim er en central figur i positivismens historie på det samfundsvidenskabelige område. Han ønskede at grundlægge sociologien som en positiv videnskab. Han var en af de første sociologer som anvendte empiriske data til systematisk afprøvning af sociologiske hypoteser.

I positivismen er han vigtig fordi han opstiller hypoteser om selvmordhyppighed og svigt af sammenhold som han efterprøver ved at studere forskellige landes selvmords statistikker. Herudfra konkludere han at selvmordshyppigheden er markant højere i protestantiske lande fremfor katolske.

Kritikkere mener at Durkheim overskrider den ”rene” positivisme med fortolkninger af sammenhæng mellem selvmord og religion fordi der ved positivisme er der et endegyldigt mål og det er der ikke i sammenhængen mellem selvmord og religion.

Danske levevilkårsundersøgelser blev ledet af Erik Hansen som var senior forsker ved socialforskningsinstituttet. Han ville, med samme metode som Durkheim, empirisk belyse sammenhængen mellem folks sociale placering og levevilkår. Dette var første gang man opnåede en solidt funderet viden om de sociale uligheder i det danske samfund.