# data[].attributes.headline
חוק העיריות העותמני 1877- ביזור

# data[].attributes.subject
חוק העיריות העותמני 1877- ביזור

# data[].attributes.body
נתן ביטוי לריכוז וביזור כאחד מצד אחד היווה תקדים לתקופה ואיפשר גמישות מקומית כל שני ומצד שני הכפיף את השלטון המקומי לדרישות השלטון המרכזי

# data[].attributes.headline
1922 - החלת המנדט הבריטי- ריכוז

# data[].attributes.subject
1922 - החלת המנדט הבריטי- ריכוז

# data[].attributes.body
המדינה חולקה למחוזות ולכל מחוז הוגדר מושל, מצד אחד איפשר המנדט לישובים השונים להחליט לבדם בתחומים מסויים אך הכפיף אותם למושלי המחוזות שהם נציגים של השלטון המרכזי

# data[].attributes.headline
1926 בחירות כלליות למועצות המקומיות-  ביזור

# data[].attributes.subject
1926 בחירות כלליות למועצות המקומיות-  ביזור

# data[].attributes.body
איפשר לתושבי הישובים לבחור את חברי המועצה המקומית אך בחירת ראש הרשות נשאר בידי השלטון המרכזי

# data[].attributes.headline
1934 פקודת העיריות- ריכוז

# data[].attributes.subject
1934 פקודת העיריות- ריכוז

# data[].attributes.body
בין ביזור לריכוז, מצד אחד מגדיר באופן ברור את סמכות הרשות המקומית אך במקביל מרכז המון כוח בידי המושל שהוא נציג של השלטון המרכזי

# data[].attributes.headline
החל משנות ה 50-ביזור

# data[].attributes.subject
החל משנות ה 50-ביזור

# data[].attributes.body
השלטון המרכזי מאפשר לשלטון המקומי לחוקק חוקי עזר מה שמדגיש ביזור סמכויות מאחר והא מאפשר לשלטון המקומי להביא לידי ביטוי את השוני המקומי או הצרכים המקומיים הספציפיים

# data[].attributes.headline
1953 חוק חינוך ממלכתי ריכוז

# data[].attributes.subject
1953 חוק חינוך ממלכתי ריכוז

# data[].attributes.body
מסמיך את הרשות המקומית לספק שירותי חינוך בתחומה אך מכפיף זאת למדיניות השלטון המרכזי מדגשי את היותה של הרשות המקומית סוכנות של השלטון המרכזי

# data[].attributes.headline
1958 צו המועצות המקומיות- ריכוז

# data[].attributes.subject
1958 צו המועצות המקומיות- ריכוז

# data[].attributes.body
צו זה הוחל על רקע גישתו המאוד ברורה של בן גוריון שגרס כי הרשויות המקומיות צריכות להיות זרוע של השלטון המרכזי ושיקף תפיסה של ריכוזיות(סוכנות) ופחות של שותפות(ביזור)

# data[].attributes.headline
1958 חוק שירותי סעד-ריכוז

# data[].attributes.subject
1958 חוק שירותי סעד-ריכוז

# data[].attributes.body
גם חוק זה הינו דוגמא לכך שהרשות המקומית מהווה סוכנות של השלטון המרכזי משום שלמרות הרשות לספק שירותי סעד ברמה כפופה הרשות המקומית למדיניות הסעד של השלטון המרכזי

# data[].attributes.headline
1964 נוסחה מחדש פקודת העיריות- ריכוז

# data[].attributes.subject
1964 נוסחה מחדש פקודת העיריות- ריכוז

# data[].attributes.body
לא הביאה לידי ביטוי שינוי משמעותי בגישה

# data[].attributes.headline
1959 חוק שירותי הכבאות-ביזור/ריכוז

# data[].attributes.subject
1959 חוק שירותי הכבאות-ביזור/ריכוז

# data[].attributes.body
מסמיך את הרשות המקומית להקים סוכנות כבאות אך מדגיש כי את התקציבים והאמצעים יספק השלטון המרכזי(שר הפנים)

# data[].attributes.headline
1971 חוק שירותי דת-ביזור

# data[].attributes.subject
1971 חוק שירותי דת-ביזור

# data[].attributes.body
בין ביזור לריכוז מצד אחד הרשות המקומית רשאית להקים סוכנות דת אך אחראית למינוי רק למחצית מכוח האדם וכל יתר חברי המועצה ממונים על ידי שר הפנים

# data[].attributes.headline
1975 חוק הרשויות המקומיות-ביזור

# data[].attributes.subject
1975 חוק הרשויות המקומיות-ביזור

# data[].attributes.body
עיקרו הוא אופן הבחירה של ראש הרשות שהפחית את תלותו בחברי המועצה. הסמיך את השלטון המקומי לספק שירותים בתחומים שונים אך בהתאם למדיניות השלטון המרכזי. מבלי להתכוון חוק זה חיזק את עצמאותה של הרשות המקומית אל מול השלטון המרכזי

# data[].attributes.body
על הוועדה הוטל לבחון את היחסים בין הממשלה לבין השלטון המקומי בכל התחומים ולגבש המלצות עקרוניות ומעשיות. ההמלצות המרכזיות של הוועדה קראו להעברת מרכז הכובד של אספקת השירותים לאזרחים לידי הרשויות המקומיות, תוך הגדלת הכנסותיהן העצמאיות והרחבת שיקול הדעת שלהן בתחומי פעילותן. זאת לצד קביעת קריטריונים ברורים להשתתפות ממשלתית בתקציבי הרשויות המקומיות וקביעת סל שירותים תקני. המלצות אלו, ברובן, לא מומשו מחמת התנגדותו של שר האוצר.

# data[].attributes.headline
1985-חוק לייצוב המשק- ריכוז

# data[].attributes.subject
1985-חוק לייצוב המשק- ריכוז

# data[].attributes.body
החוק קבע כי יוקפאו המיסים, ההיטלים ודמי האגרה המשתלמים לאוצר המדינה, לרשויות המקומיות ולתאגידים שהוקמו על פי דין.
במסגרת החוק הוחלט החל משנת 1986 ואילך להגביל מידי שנה את סמכויותיהן של הרשויות המקומיות בקביעת תערפי הארנונה . מאז ועד שנת 1992 נחקק בכל שנה חוק המשמר עיקרון זה.

# data[].attributes.headline
1985- חוק יסודות התקציב- ריכוז

# data[].attributes.subject
1985- חוק יסודות התקציב- ריכוז

# data[].attributes.body
החוק קבע הנחיות החלות על גופים מתוקצבים ונתמכים ע"י המדינה ובהם הרשויות המקומיות. במסגרת החוק נאסר על הרשויות להעסיק עובדים בשכר החורג מהמסגרת שהמדינה אישרה והחוק אף איפשר לשר הפנים להורות לרשות לפטר עובד או להפחית משכרו במקרה של חריגה, ולקזז את הסכום החריגה מהמענקים שמגיעים לרשות. בדרך זו נוצר פיקוח על השכר וגם הופחת מספר העובדים ברשויות.

# data[].attributes.headline
שנות ה - 90- ביזור

# data[].attributes.subject
שנות ה - 90- ביזור

# data[].attributes.body
מעבר הדרגתי מסדר יום בטחוני לסדר יום אזרחי אפשר התעסקות הולכת וגוברת בחיי היום יום והתעצמות של ארגונים שונים בתחום הרשות המקומית. כמו כן פחתה החשיבות של סדר היום הלאומי לעומת עליה בחשיבותו של סדר היום המקומי.

# data[].attributes.headline
1990ואילך- חוקי עזר עירוניים- ביזור

# data[].attributes.subject
1990ואילך- חוקי עזר עירוניים- ביזור

# data[].attributes.body
החל משנות ה-90 החלו הרשויות לחוקק חוקי עזר בתמיכת משרד הפנים. שבמסגרתם הוחלפה בהדרגה שיטת ,דמי ההשתתפות". שהרשויות גבו עבור עבודות תשתית בשיטה של "היטלים". בשיטת ההיטל חויבו התושבים בהתאם לתחשיב של מכלול ההוצאות הכרוכות בהתקנת תשתיות וביוב. כך גדלו מקורות ההכנסה של הרשויות וחוזק התמריץ שלהן לעסוק בפיתוח כלכלי ובהרחבת אזורי תעסוקה והמגורים. באתן שנים הועלתה גם הארנונה באישור הממשלה והוגדל היקף הגבייה באמצאות שימוש בחברות גבייה.

# data[].attributes.headline
1992-חוק ההסדרים -ריכוז

# data[].attributes.subject
1992-חוק ההסדרים -ריכוז

# data[].attributes.body
חוק זה ביטל הסדר אשר כונה "הכנסות מעוברות". על פי ההסדר שהיה עד אז, המדינה העבירה לרשויות המקומיות חלק מן ההכנסות הנובעות ממיסים ומאגרות. מיסים אשר חלים על פעולות כלכליות שבוצעו בשטח הרשות. בעקבות מהלך זה בוטל מקור הכנסה אוטונומי בחלקו לטובת העברה תקציבית של הממשלה , מהלך זה הגביר את התלות של הרשויות המקומיות בממשלה.

# data[].attributes.headline
1993-תיקון חקיקה להשגת יעדי התקציב- ריכוז

# data[].attributes.subject
1993-תיקון חקיקה להשגת יעדי התקציב- ריכוז

# data[].attributes.body
במסגרת התיקון לחקיקה בוטלה סמכותן של הרשויות לקבוע שיעורי ארנונה וסיווג נכסים ולתת הנחה ללא אישור שר הפנים.

# data[].attributes.headline
1994- האגף לביקורת ברשויות המקומיות במשרד -הפנים- ריכוז

# data[].attributes.subject
1994- האגף לביקורת ברשויות המקומיות במשרד -הפנים- ריכוז

# data[].attributes.body
האגף מחייב את הרשויות המקומיות להגיש דוח כספי מבוקר ומפעיל רשת של רואי חשבון שתפקידם לערוך ביקורת שנתית על תקציבי הרשויות. הפעל האגף נותן עוד כלי להידוק ופיקוח הממשלה על הרשויות.

# data[].attributes.headline
1995-תיקון לחוק התכנון והבנייה - ביזור

# data[].attributes.subject
1995-תיקון לחוק התכנון והבנייה - ביזור

# data[].attributes.body
התיקון לחוק נועד בין השאר, לבזר סמכויות לוועדות התכנון המקומיות על מנת להקל על עבודות הוועדות המחוזיות. הביזור התבטא בהענקת סמכות לאשר תוכניות בניין ערים לוועדה המקומית. בניגוד לעבר, עת אישור תוכניות היה אך ורק בסמכויות הוועדה המחוזית, והוועדה המקומית יכלה לאשר רק תוכניות בעלות השפעה מקומית מוגבלת. כך הורחב משמעותית מרחב הפעולה התכנוני של הרשות המקומית, ופחת הפיקוח של הוועדות המחוזיות.

# data[].attributes.headline
1990 - 2000 העלייה מחבר העמים- ביזור

# data[].attributes.subject
1990 - 2000 העלייה מחבר העמים- ביזור

# data[].attributes.body
השלטון המרכזי התמקד במתן סל קליטה לכל עולה אך אפשר במקביל לעולים החדשים להחליט היכן הם רוצים להתמקם. החלטה זו בעצם אפשרה לרשויות להתחרות על העולים החדשים ולהציע להם תנאים טובים יותר מרשויות אחרות

# data[].attributes.body
בשנה הקימו ראשי העיריות החזקות את פורום 15 אשר מאגד את העיריות החזקות בישראל. הפורום מקדם עניינים המשותפים לרשויות החזקות במרכזם עצמאות ניהולית -כלכלית לערים הגדולות ויוזמות לביזור סמכויות לערים הגדולות בתחומים רבים.

# data[].attributes.headline
2000-חשבונות חינוך נפרדים- ריכוז

# data[].attributes.subject
2000-חשבונות חינוך נפרדים- ריכוז

# data[].attributes.body
בשנת 2000 חוקקה הכנסת את חוק הרשויות המקומיות, אשקר קבע שרשות מקומית תנהל את כספי ההקצבות שהיא מקבלת למטרות חינוך בחשבון נפרד המיועד אך ורק למטרת חינוך. כך הובטח שהרשויות לא ישתמשו בתקציב החינוך למטרות אחרות, אך בו בזמן גם הוצב נדבך נוסף המגביל את יכולתן של הרשויות להתנהל באופן עצמאי בתחום התקציבי.

# data[].attributes.headline
שנות ה 2000 - "הסחרת אזרחות"- ביזור

# data[].attributes.subject
שנות ה 2000 - "הסחרת אזרחות"- ביזור

# data[].attributes.body
הרצון של מעמד הביניים לשדרג את מעמדו על ידי השוק ולא על ידי מוסדות פוליטיים. סוג אזרחים שכזה מטבעו דורש יותר, מעורב יותר ונוטה להיאבק עם המוסדות השונים לעיתים יותר דחופות. דבר זה הוביל את הרשויות המקומיות לעבוד יותר למען תושביהם שנהיו יותר תובעניים.

# data[].attributes.headline
2001--תיאגוד אספקת מים- ריכוז

# data[].attributes.subject
2001--תיאגוד אספקת מים- ריכוז

# data[].attributes.body
בשנה זו חוקקה הכנסת את חוק תאגידי מים וביוב המחייב להקים בכל רשות מקומית תאגיד עירוני אשר יתחזק את מערכת המים ויספק מים מים לצרכנים המקומיים. במסגרת התיאגוד חויבו הרשויות להשתמש בהכנסותיהן ממים לשם השקעה במשק המים המקומי. ושוב הוגבלה האוטונומיה התקציבית של הרשויות.

# data[].attributes.headline
2002 - בג"צ בעניין שילוט מקומי- ביזור

# data[].attributes.subject
2002 - בג"צ בעניין שילוט מקומי- ביזור

# data[].attributes.body
חוק זה חייב את הרשויות בהן יש אוכלוסייה מעורבת לכלול את השפה הערבית בשילוט העירוני. החלטה זו בעצם העצימה את כוחה של הרשות בניהול חיים משותפים ובמניעת מתחים.

# data[].attributes.headline
2003- איחוד רשויות- ריכוז 

# data[].attributes.subject
2003- איחוד רשויות- ריכוז 

# data[].attributes.body
בשנת 2003 אוחדו 23 רשויות ל11 רשויות באמצעות חקיקה. ברעיון מאחורי מהלך האיחוד היה מיצוי היתרון הגדול, ז"א ככל שהשירות ניתן למספר גבוה יותר של תושבים, כך ההוצאה לכל תושב קטנה יותר. מכאן שרשויות שמשרתות מספר קטן של תושבים אינו יעילות מבחינה כלכלית. מהלך כזה הוא פגיעה בזכות התושבים לייצוג עצמי ואף שולל את זכות התושבים לשלטון מקומי.

# data[].attributes.headline
2004 - "חוק החזיר"- ביזור

# data[].attributes.subject
2004 - "חוק החזיר"- ביזור

# data[].attributes.body
חוק זה אפשר לרשות המקומית לחלק את העיר לפלחים פלחים ובכך להחליט איזה אורך חיים ינוהל בכל חלק של העיר בהתאם לאוכלוסייה החייה בו. מה שהעצים עוד יותר את עצמאותה של הרשות המקומית אל מול השלטון המרכזי

# data[].attributes.headline
2004-מינוי גובה ממונה-ריכוז

# data[].attributes.subject
2004-מינוי גובה ממונה-ריכוז

# data[].attributes.body
חוק המדיניות הכלכלית לשנת 2004 תיקן את פקודת העיריות, והסמיך את שר הפנים כאשר האשות אינה עומדת ביעדי גבייה מינימליים שנקבעו בחוק, למנות לרשות גובה ממונה, שאליו יועברו כל הסמכויות הרלבנטיות בתחום הגבייה.

# data[].attributes.headline
2004-מינוי חשב מלווה- ריכוז

# data[].attributes.subject
2004-מינוי חשב מלווה- ריכוז

# data[].attributes.body
במקרה קיצוני יותר, אם גרעונה של הרשות גבוה או שענייניה הכספיים מתנהלים לדעת השר באורל לא תקין, הסמיך חוק ההסדרים לשנת 2004את השר למנות חשב מלווה. משמעות הדבר שכל פעולה שיש לה משמעות תקציבית בצד ההוצאות מחייבת את אישור של החשב המלווה.  כך הופקעה מהנבחרים סמכותם התקציבית והם חלקו אותה עם פקיד ממונה מטעם הממשלה. במקרה קיצוני יותר רשאי שר הפנים להרחיב את סמכויות המלווה ולהקנות לו במשך 6 חודשים את הסמכות של הרשות לנהל את תוכנית ההבראה לאבות פיטורי עובדים, הכנת תקציב הטלת מיסים ועוד.

# data[].attributes.headline
2004-פיטורי נבחרים -ריכוז

# data[].attributes.subject
2004-פיטורי נבחרים -ריכוז

# data[].attributes.body
במקרה של גירעון גבוה או שהרשות איחרה באישור התקציב שר הפנים חייב למנות ועדה למילוי תפקידי ראש הרשות והמועצה מה שמכונה "ועדה קרואה" כלומר לפטר את ראש הרשות ואת המועצה, ולמנות במקומה פקידים שינהלו את הרשות. כך מופקעת במלואן סמכויות הנבחרים המקומיים.