# data[].attributes.headline
קרן קרול י׳5

# data[].attributes.subject
קרן קרול י׳5

# data[].attributes.body
קלמן, בנם של חיה וחיים-שמואל, נולד ביום ה' באלול תרפ"ז (2.9.1927) בפולין, בעיר ז'ווירצ'ה בשלזיה עילית. אביו היה מורה ב"תלמוד תורה", ונודע בנדיבות לבו ובנכונותו לעזור לכל הפונה אליו בעת צרה. קלמן למד בבית ספר יסודי בעירו. אביו של קלמן נפטר בסמוך לתחילת מלחמת העולם השנייה.
ביום כ"א בניסן תש"ט (20.4.1949), במהלך פעולות סריקה בגזרת בית גוברין, נהרג קלמן סמוך לכפר דווימה.

בן עשרים ואחת בנפלו. קלמן נחשב תחילה נעדר, וזמן מה לאחר מכן נמצאה גופתו. הובא למנוחת עולמים בבית העלמין ברחובות.

# data[].attributes.headline
חיה (לנה) וסרטיל

# data[].attributes.subject
חיה (לנה) וסרטיל

# data[].attributes.body
נגה פלג י6
חיה, ביתם של כחול ובנימין נולדה ב9.2.1922 בפולין בעיר אושווינצ׳ים. הוריה עסקו במסחר.
עם תחילת מלחמת העולם השנייה והכיבוש הגרמני הצעירים היהודים בעיר אושווינצ׳ים שסופיה לרייך נלקחו למחנות עבודה בסודטים.
חיה הייתה בין הצעירים שנשלחו למחנה עבודה כבר בתחילת המלחמה. היא שהתה שם שלוש שנים והועסקה במפעלי חימוש וטקסטיל. כל משפחה- הוריה ושלושת אחיה הושמדו באושוויץ.
חיה הצליחה להחזיק מעמד עד סוף המלחמה במהלכה הועברה בין כמה מחנות עבודה.
לאחר השחרור חיה הצטרפה לקיבוץ ״איחוד״ באוסטרוביץ פולין.
היא נכנסה למחנה הפליטים בדגנדורף באזור הכיבוש האמריקני.
לאחר מכן הייתה שותפה בייסוד קיבוץ ההכשרה החקלאי ״לנגב״.
בחורף 1947 העפילה חיה לארץ ישראל באוניית חופים קטנה הנקראת ״ברכה פולד״.
במהלך ההפלגה נתקלו בתקלות רבות ותנאים קשים.
בהגעתה ללב ים נתפסה האונייה על ידי הבריטים וגורשה לקפריסין.
בעקבות אירועים אלה פרסם נתן אלתרמן את נשיר ״ברכה פולד״ בעיתון ״דבר״.
ביוני 1947 הגיעה חיה שוב לחופי ארץ ישראל הפעם בהצלחה אך נאלצה לשהות תקופה מסויימת במחנה המעצר בעתלית. שם הצטרפה לתנועת העובדים הדתיים הציוניים. ״הפועל המזרחי״.
לאחר מכן הגיעה לכפר עציון. חיה קיבלה על עצמה כל תפקיד ומטלה.
עם החלטת האום בנובמבר 1947 על הקמת מדינה יהודית וגוש עציון מחוץ לתחומיה החלה תקופת המצור הערבי על הגוש וחיה גויסה להגנתו.
היא הייתה חלק מחטיבת עציוני, השתתפה באימונים, תצפיות, בשמירה ובהספקת מזון למגינים בעמדות.
ב13.5.1948 לאחר מספר התקפות נערכה ההתקפה הגדולה מכולן במהלכה נכבש כפר עציון.
כאשר פרץ כוח הלגיון לתוך הכפר חיה שהתה עם חברותיה במקלט שמתחת למנזר הגרמני.
האויב פוצץ את הבניין וקבר אותם חיים.
חיה נהרגה מתחת להריסות הבניין והייתה אחת ממאה מגני הכפר שנפלו באותו היום.
חיה הייתה בת 26 בנופלה.
גופות הנופלים נותרו במקום במשך שנה ושרידיהם נמצאו ונאספו במבצע מיוחד בשנת 1949. הןא הובאו למנוחות בקבר אחים גדול בהר ברצח בירושלים, בטקס ממלכתי שהתקיים ב17.11.1949.

# data[].attributes.headline
ישראל, בן דבורה וגדל

# data[].attributes.body
ישראל, בן דבורה וגדליהו, נולד ביום י"ב בתשרי תרפ"ח (8.10.1927) בעיר קיבארט שבליטא, הסמוכה לגבול הגרמני. בהיותו בן שש נתייתם מאמו, והאב עבר עם שני ילדיו - ישראל ואחותו הגדולה יהודית - לקובנה, שם גידלם במסירות רבה. ישראל הצטיין בלימודיו בבית הספר היסודי, המשיך לתיכון וגם שם בלט בהתמדתו והצטיינותו.

ליטא סופחה לברית המועצות ערב מלחמת העולם השנייה, אך שנה וחצי מתחילת המלחמה הופרה הברית בין סטלין להיטלר והגרמנים כבשו את האזור ביוני 1941.

ב-24 ביוני 1941 הוקם גטו בו רוכזו כל יהודי קובנה, שבהמשך אולצו לעבוד עבודות פרך ורבים מהם מתו מאפיסת כוחות או מרעב. בסתיו 1943 הוסב גטו קובנה למחנה ריכוז. במרס 1944 בוצעה אקציה במהלכה נרצחו ילדים וזקנים תושבי הגטו, ובראשית יולי 1944, עם התקרבות הרוסים, החליטו הגרמנים על חיסול המחנה והיהודים שנותרו בו פונו למחנות הריכוז דכאו ושטוטהוף.

ישראל ובני משפחתו היו בין יושבי הגטו. אחותו של ישראל, יהודית, נספתה שם. לא פעם עמד גם ישראל בסכנת מוות אך שרד. בשבתו בגטו כתב יומן בו פירט את רשמיו וסבלותיו. זיכרונותיו, הכתובים ביידיש ספרותית, קובצו תחת השם "אין אויף גרונד פון לעבן" (מתהום החיים).

באחד הקטעים ביומן מתאר ישראל הוצאה להורג המונית של יהודים:

"... אלפיים נפש צועדות אל עבר ההר. והעיניים מורמות השמימה והמבטים מתחננים והלבבות פועמים וקולות בכי פולחים את האוויר... והתמונה הולכת ומתבהרת: הכל מתחילים להבין. הנה ילדים נאחזים באמותיהם, נשים בבעליהן, ובצעדים כבדים הם עולים בהר כשבני בליעל מזוינים מאיצים בהם.... הנה מתגלה כבר איש צבא העומד ומצפה לקבל את הפקודה, להיות שלוחו של מלאך המוות... ונשמעו יריות רובים בלולות בקללות שיכורים!

אך פתאום - ומעשה נועז מתחולל. ילד כבן שתים-עשרה מתפרץ מקרב אביו ואמו, אחיו ואחיותיו, ומבלי שיחכה לבוא מותו, או מבלי שיובל אליו ככל השאר, קופץ קפיצת פתע מראש ההר וקול מזעזע מחריד כל לב: 'שמע ישראל!'

ולא היו רגעים מועטים ו'שמע ישראל' זה עולה על כל לשון - ו'שמע ישראל' אחד מסתתר וטובע במטר יריות הניתן כהרף עין... ומשטח השלג הלבן מוכתם בדם יהודי טהור!"

בשנת 1944 הועברו ישראל ואביו למחנה דכאו שבגרמניה, שם עונו בעבודות פרך. אביו של ישראל מת תוך כדי עבודה, ובנו כרה את קברו.

ישראל היה היחיד ממשפחתו שהגיע ליום השחרור, עם הגעת הצבא האמריקני לדכאו.

מיד לאחר השחרור הצטרף ישראל לנוער העולה והחל בנדודיו לארץ ישראל. הוא נסע עם קבוצתו לאיטליה, שם התיישבו במחנה הפליטים והמתינו לתורם לעלות. כשנה ומחצה שהה ישראל במחנה, שירת במשטרת העולים ובזמנו הפנוי שקד על לימודי העברית. דודו שגר באמריקה שלח לו הזמנה ורשיון כניסה ודרש כי יבוא אליו, אך ישראל החזיר לו את התעודות בצירוף תשובה: "מי שלא עבר מה שעבר עלינו אינו מסוגל להרגיש מה היא מולדת לעם, ולי אין דרך אחרת אלא לארץ ישראל".

ב-11 בספטמבר 1946 הפליג ישראל באוניית המעפילים "פלמ"ח" בדרכו לארץ ישראל. האונייה, שנרכשה על ידי המוסד לעלייה ב' של ה"הגנה", יצאה מנמל לה-ספציה שבאיטליה כשעל סיפונה 414 מעפילים. בהגיעה סמוך לראש הנקרה התגלתה על ידי משחתת בריטית ונצטוותה לעצור. בתחילת העימות הבריטים התיזו סילוני מים ואילו המעפילים השיבו ביידוי אבנים, בהמשך עשרות חיילים בריטים עלו על הספינה ובפעם הראשונה מאז מלחמת העולם השנייה הפעילו נשק חם. במהלך העימות נהרג אחד המעפילים ועוד כמה נפצעו. ישראל וכמה מחבריו קפצו מהאונייה בניסיון להגיע אל החוף בשחייה, אך נתפסו והוחזרו לאונייה.

האונייה נגררה לנמל חיפה, שם הורדו המעפילים לספינות גירוש והוגלו למחנות בקפריסין.

את הזמן במחנה ניצל ישראל ללימודים ולמשחקי שחמט, וחיכה בקוצר רוחו לעלייתו המחודשת. לאחר כחצי שנה, באפריל 1947, שוחרר ועלה ארצה. כאן נאלץ לשהות כמה שבועות במחנה המעצר בעתלית, ומששוחרר עבר לתל אביב.

תחילה התגורר אצל דודו, ואחר כך שכר ישראל חדר בשכונת מונטיפיורי. באין בידו אמצעים להמשיך בלימודים, כפי שחפץ לעשות, התחיל לעבוד במרכזת הטלפונים ובחשמלאות.

בראשית מלחמת העצמאות היה ישראל בין הראשונים להתייצב. לאחר שבועיים של אימונים צורף לגדוד 42 בחטיבת "קרייתי" - חטיבה מספר 4 ב"הגנה". לוחמי הגדוד הגנו על תל אביב וסביבתה מול הערבים המתנכלים, וישראל השתתף בשמירה ובקרבות בדרום העיר, ליד כפר סלמה.

ביום י"ט באדר א' תש"ח (29.2.1948) נשלח ישראל עם עוד שבעה אנשי "הגנה" (יחידת "כוכבי הגרב") לעמדת בית החרושת "היוצק" ליד מקווה ישראל, שהייתה עמדת משמר לאבטחת הדרך לירושלים ולדרום ושלטה גם על הדרך ליפו הערבית. הימים עדיין ימי המנדט הבריטי, והשלטונות נהגו לשלוח מדי פעם חיילים לחפש נשק בלתי חוקי במקום. באותו יום הגיעו למקום חיילים בריטיים והחלו לחפש נשק.

אנשי ה"הגנה" קיבלו פקודה ממפקדם לא להתנגד ומסרו את נשקם, אז אילצו אותם הבריטים לעמוד במשך שעות אחדות כשידיהם מורמות ובינתיים קלקלו את הרכב שעמד בחצר. רק לפנות ערב נתנו הבריטים לחבורת המגינים היהודים, שהיו נטולי כל נשק, שהות של שתי דקות להסתלק "בחסותם" מהמקום. בזמן הקצר שהוקצב להם לא הצליחו הבחורים להתניע את הרכב המקולקל, ועוד לפני שעברו למכוניתם השנייה עזבו הבריטים. מיד לאחר שעזבו הגיעה למקום כנופיה ערבית מכפר יאזור ואנשיה פתחו בירי עז לעבר היהודים בעמדה. עשרה מהיהודים שהיו בעמדה, לוחמים ופועלים, נרצחו.

ישראל היה אחד ההרוגים במקום. בן עשרים בנפלו. הובא למנוחת עולמים בבית העלמין הצבאי בנחלת יצחק

# data[].attributes.headline
עדי פרוינד י6

# data[].attributes.body
עדי פרוינד י6

אברהם, בנם של שרה ושמואל, נולד ביום כ"ב בתמוז תרפ"ח (10.7.1928) ברומניה, בעיר דיטראו אשר בחבל טרנסילבניה הצפונית. כמרבית יהודי האזור גם הוריו היו חרדים אורתודוקסים, ואברהם קיבל חינוך דתי וכללי. לאחר שסיים בית ספר יסודי למד חייטות, ובתחילת מלחמת העולם השנייה כבר עבד במקצועו. בקיץ 1940 נכפה על רומניה חוזה וינה השני, בעקבותיו נלקח ממנה אזור טרנסילבניה הצפונית והועבר לידי הונגריה. הונגריה חוקקה כבר בשנת 1938 חוקים אנטי-יהודיים, בדומה ל"חוקי נירנברג", והגזירות הוחלו גם על יהודי דיטראו: זכויות האזרח הבסיסיות נשללו מהם והם סבלו מאפליה כלכלית וחברתית. מקיץ 1939 נלקחו הגברים היהודים לפלוגות "שירות העבודה" של הצבא ההונגרי, ורבים מהם נספו.

במאי 1944 החלו הגירושים מדיטראו לאושוויץ. בין המגורשים היו הוריו של אברהם, שנספו במחנה ההשמדה. אברהם שרד את השואה. הוא נשלח למחנה ריכוז בגרמניה, ושם זכה לראות את סוף המלחמה.מיום השחרור עד שנת 1948 שהה במחנה עקורים בגרמניה, שם הצטרף לקיבוץ החרדי של "פועלי אגודת ישראל". הוא המשיך לעבוד במקצוע החייטות, והמתין לרגע בו יוכל לעלות לארץ ישראל ולחיות חיי חקלאות, המושתתים על רוח התורה.שאיפתו נתגשמה בשנת 1948, מעט לאחר הקמת המדינה, אז הגיע אברהם לארץ עם קיבוץ "אגודת ישראל" דרך צרפת באונייה "טטי פנמה".

מיד עם בואו, בראשית יולי 1948, הצטרף לכוחות המגן ושירת בנגב. לאחר שנפצע שכב תקופת מה בבית החולים בכפר ביל"ו. הרופא המליץ לשחררו מהצבא אך הוא סירב, ועמד על כך שישאירוהו בשירות עד בוא הניצחון.אברהם הועבר לשירות ביחידה של חיל האוויר בתל אביב. שם, במשרד בתי המלאכה הכלליים, נפל בשעת מילוי תפקידו ביום כ' בכסלו תש"ט (22.12.1948).בן עשרים בנפלו. אברהם הובא למנוחת עולמים בבית העלמין הצבאי בנחלת יצחק

# data[].attributes.headline
לי קרופניק וטל קדם 

# data[].attributes.subject
לי קרופניק וטל קדם 

# data[].attributes.body
שבתאי, בן ברכה-בנבנידה ויצחק, נולד ביום י"ב בחשוון תרפ"ז (20.10.1926)בעיר סלוניקי ביוון. גדל בעירו, למד בבית ספר יסודי.
עם פלישת הנאצים ליוון הוגלתה משפחתו של שבתאי לגרמניה. הוא הצליח להימלט בדרך, הסתתר באחד הכפרים ביוון וחי שם עד סוף המלחמה כשהוא עובד כרועה צאן. שאר בני המשפחה הגיעו למחנה ריכוז ושם נרצחו.בשנת 1945, מיד עם תום המלחמה, עלה שבתאי ארצה. זמן מה חי ועבד בקיבוץ איילת השחר, אחר כך עבר לחיפה, בה היו לו קרובים, ועבד בעבודות שונות. כן היה פעיל באגודת "הפועל" בעיר, בייחוד כשחקן כדורגל.זמן קצר לאחר הגיעו לחיפה הצטרף שבתאי ל"הגנה". בפרוץ מלחמת העצמאות התייצב לשירות, וכעבור זמן מה צורף לחיל ההנדסה ונשלח לקורס חבלה. שבתאי השתתף בקרבות על חיפה ושחרורה, נלחם במערכות הקשות בוואדי רושמיה, עין-ע'זאל ועין-חוד. בהמשך הועבר לגליל. במהלך שירותו הועלה לדרגת סמל.בזמן המלחמה הכיר שבתאי את יהודית, ובספטמבר 1948 נישאו השניים.ביום י"ד בתשרי תש"ט (17.10.1948), בשעה 15:00, בעת שעסק שבתאי בפירוק מוקשים בתל אל-חנזיר בגליל (נקרא גם גבעת האם, מעל עמק החולה), התפוצץ מוקש בידו והוא נהרג.בן עשרים ושתיים בנפלו. הותיר אישה. הוא הובא למנוחת עולמים בבית הקברות הצבאי בראש פינה.ברשימה בעיתון ספדו לשבתאי חבריו: "... אחד ממגיניה הראשונים של חיפה התחתית. כישרוני ואמיץ לב כאחד. לכל פעולה התנדב... אחד מחבלניו הראשיים של הגליל היה. אין מי שלא הכירו ולא העריצו על אומץ ליבו... בן יקר אבד למולדת. הלך לעולמו כשהוא מלא מרץ עלומים. בבת שחוק על שפתיו צעד בבטחה, עלה לגליל ונהרג".

מחשבותינו על קריאת חייו של סמל

שבתאי (סבי) טורס:
דרך סיפורו של שבתאי טורס הצלחנו להבין יותר לעומק את הסיטואציה הקשה מנשוא של ניצולי השואה שהיו שריד אחרון למשפחתם ובכל זאת להתגייס לצבא ההגנה לישראל, ולהיות בחזית ההגנה על המדינה ועל היהודים, מה שלא היה בתקופת השואה, הם היו ללא הגנה, ולכן בחרו להיות אלו שיספקו אותה לאחר שיחרורם.
אצילות הנפש היא בעינינו מעוררת הערצה, וחשוב להמשיך ולזכור את אותם חיילים שבחרו להקריב עבורנו את עצמם ואת משפחתם העתידית שיכלה להיות, אף לאחר הזוועות והאובדן הגדול שחוו
.

הדלקת נר לזכרו

# data[].attributes.body
רחל (רניה) הילר הייתה בת 15 בפרוץ מלחמת העולם השנייה.
היא גדלה בבית מלא חום ואהבה וחיה חיים שמחים ורגילים, כשהתחילה המלחמה כל עולמה קרס, הוריה ישר מתו מרעב בגטו וכשהיא נשארה רק עם אחיה הקטן בן ה8 היא ניסתה להגן עליו בכל מחיר, בסופו של דבר הוא נלקח למשרפות ושם נהרג.
לאחר מכן היא נלקחה למחנות עבודה במיטלשטיין ועברה ממקום למקום, היא סבלה מרעב וחוסר שינה והייתה חלשה מאוד.
בכל זאת היא שרדה את המלחמה וזכתה לראות את סופה.
רחל זכתה להגיע לארץ ישראל רק בקיץ 1947, והצטרפה למקום בו מצאה אנשים כלבבה - קיבוץ כפר עציון. היא השתלבה במקום, מילאה את חובתה בטיפול בילדים ובכל עבודות המשק, אך הסתגרה בתוך עצמה תחת נטל הזיכרונות המכאיבים.
על פי החלטת החלוקה של האו"ם מיום 29 בנובמבר 1947 לא נכלל גוש עציון בתחומי המדינה היהודית. מיד לאחר מכן פתחו ערביי הסביבה בהתקפות על הגוש כשלבסוף ב13.5.1948 פוצצו את המקלט שבו הייתה ושם נהרגה (בת 24) עם חברה הטוב שלו עמדה להינשא (יוסף ויסמן)
רחל הובאה למנוחות עם יתר חללי גוש עציון.

# data[].attributes.headline
יהונתן אקוניס

# data[].attributes.subject
יהונתן אקוניס

# data[].attributes.body
משה אנגל-
משה נולד בעיירה יהודית בפולין.
לפני מלחמת העולם השניה, הוא גויס לצבא הפולני. עם כיבוש פולין על ידי הצבא הגרמני, משה חצה את הגבול להונגריה ונאלץ להעמיד פני נוצרי. בחלק מזמן המלחמה ישב בשבי, מה שאולי שדוקא יעזור למשה בעתיד.
עם סיום המלחמה, העדיף יוסף שלא להגיע לפולין כדי לא לראות את חורבן ביתו ואובדן משפחתו. משה החליט לעלות לארץ ישראל והצטרף לקבוצה ציונות בהונגריה.
הם יצאו באוניה מאירופה לכיוון ארץ ישראל, אבל כשהבריטים ראו אותם הם אילצו אותם להגיע לנמל חיפה, משם לקחו אותם למחנה מעצר בעתלית. כשעזבו הבריטים את בארץ, משה הצטרף לקיבוץ ששכן ליד נהר הירדן. בשל מיקומו, סבל הקיבוץ מהתנכלויות רבות מצד הערבים. לילה אחד, כשיצא משה עם חבריו לכיוון עמדת השמירה, הם נתקלו במארב על הערבים. משה נהרג באותו לילה, בן 30 היה במותו.

# data[].attributes.headline
אורי לבנשטיין י6

# data[].attributes.subject
אורי לבנשטיין י6

# data[].attributes.body
אשר היה בנם של אליעזר אשר ורוזלי ואן-הס. בשנת 1919 נשא לאישה את הסופרת והמחנכת קלרה פינקהוף. נולדו להם שישה ילדים (שניים מהם נרצחו בשואה).

אשר למד בסמינר היהודי באמסטרדם,בניהולם של יוסף צבי הירש דינר ואחריו פ. י. ב. גוביטס. בשנת 1913 קיבל דיפלומה של "מורה".הוא לימד זמן מה בסמינר בו למד. אחר כך שימש כמורה לשפות קלאסיות בגימנסיה באוטרכט ולאחר מכן בעיר סנק. בשנים 1918–1919 כיהן כרב בית הכנסת ההולנדי האשכנזי הראשי באמסטרדם. בשנת 1919 הוא מונה מטעם בית הכנסת לרב הראשי של מחוז חרונינגן. אשר תמך בציונות והיה הרב הציוני הראשון והחשוב בהולנד.

עקב מחלה, עבר אשר בשנת 1926 ניתוח בשווייץ. הוא נפטר שם בגיל 41 ונקבר בבית העלמין היהודי בעיר חרונינגן.

# data[].attributes.body
יעקב נבו נובומיאסט
בתקופת השואה השמידו הנאצים את משפחתו והוא ניצל בעזרת תעודות נוצריות. גדל בעיר קרקוב בבית כומר שקיבל על עצמו לאמץ אותו לבן..

יעקב העפיל באונייה "לטרון" והגיע לארץ במאי 1947, אחרי ששה חודשי מעצר בקפריסין.

הצטרף לחברת הנוער באפיקים ועמד לצאת להתיישבות.

עם הקמת המדינה התגייס לפלמ"ח, שירת בחטיבת הנגב והיה מפקד כיתת גח"ל.

השתתף בפעולות בנגב, בכיבוש באר שבע, במבצעים "יואב", "לוט", ו"חורב", בסדום ועוד.

בקרב באזור צומת רפיח, נפצע אנושות מהפצצת מטוסי האויב.

יעקב הובל לתחנת האיסוף בעוג'ה-על-חפיר ושם, ביום ג' בטבת תש"ט (4.1.1949) נפטר.

הובא למנוחת עולמים בבית הקברות בקיבוץ דורות.

# data[].attributes.body
מיכאל אדלר
מיכאל הובא לאחד ממחנות הריכוז הראשונים שהובילו הנאצים.
המחנה שוחרר על ידי האמריקאים ב1945.
מיכאל עלה לארץ בשנת 1947.
ב1948 בעקבות אובדן דודו הצגייס לצה''ל.

# data[].attributes.headline
רון אלוש עמית יחילביץ ושי לוי

# data[].attributes.subject
רון אלוש עמית יחילביץ ושי לוי

# data[].attributes.body
חלל- שמואל נודלמן

מחשבותינו על קריאת חייו של שמואל-
אנו סבורים כי שמואל עבר הרבה מאוד בחיים. הרבה טראומות ורגעים קשים שבסופו של דבר התגבר עליהם והתמודד איתם כראוי אך לא שרד את כולם. הוא שרד את השואה אך לא את המלחמה שאחרי- המלחמה להגנת הארץ שלו. מרגש.

# data[].attributes.headline
משה (אוסי) רובינשטיין

# data[].attributes.subject
משה (אוסי) רובינשטיין

# data[].attributes.body
משה נולד בעיירה מוהאץ' בדרום הונגריה, במחוז ברניה.
הוריו של משה נרצחו באושוויץ. מכל משפחתו רק הוא שרד, לאחר שהתגלגל ממחנה עבודה אחד למשנהו, נתנסה בתלאות ובמחלות אך החזיק מעמד עד לשחרור.
כשפרצה מלחמת העצמאות דרש משה כי יגייסוהו. החברה והמדריכים התנגדו לכך, כי לדעתם עוד לא השתרש דיו בחיי הארץ, אך הוא עמד בתוקף על רצונו להתגייס.
משה השתתף בקרבות ובפעולות נוספים.
משה היה אמיץ ובחר להגן על המדינה שלו ולתרום להקמתה גם אחרי כל הזוועות שעבר, הוא בחר להתגבר על כל הקשיים ולהקריב הכול למענינו ולמען המדינה.

מאיה זלזני

# data[].attributes.headline
ציפורה הייתה בין למע

# data[].attributes.body
ציפורה הייתה בין למעלה ממאה מגיני הכפר שנפלו באותו יוםציפורה, בת רגינה וחיים-ישראל, נולדה ביום ד' באב תרפ"ז (2.8.1927) בצ'כוסלובקיה, בכפר דורוברטובו בקרפטורוס. גדלה בבית הורים דתיים אדוקים שעסקו בחקלאות ובמסחר, ולה חמישה אחים ואחיות. למדה בבית ספר עממי, ובשנת 1938 הצטרפה לתנועת הנוער הדתי "בני עקיבא".ביום 17 באפריל 1944 נשלחה ציפורה לאושוויץ. היא הצליחה לשרוד את זוועות המקום, ומשם הועברה למחנה טרזינשטט בצ'כוסלובקיה. הועסקה במאפייה, ובעבודתה זו השתדלה לספק לחם ליהודים הרעבים.ציפורה השתחררה ממחנה טרזינשטט ב-8 במאי 1945. כשחזרה לכפר הולדתה מצאה את הבית ריק ושומם. היא עברה לבודפשט בירת הונגריה, הצטרפה לקבוצת "דרורה" של תנועת "גורדוניה" אך שמרה אמונים לחינוכה הדתי, וקיימה את המצוות בכל דרך נדודיה. מבודפשט באה לגראץ שבאוסטריה. הייתה מן הראשונים שגנבו את הגבול לאיטליה, ובאוקטובר 1945 עלתה לארץ ישראל בספינת ההעפלה "אנצו סירני".

בארץ נפרדה ציפורה מעל קבוצתה, ובינואר 1946 הצטרפה לכפר עציון שבהר חברון, ראשון יישובי גוש עציון. שקטה ומסורה לעבודה הייתה, נקלטה בחברה והשתדלה להתערות גם בשפה העברית ובתרבותה.
כל אנשי הגוש, וציפורה ביניהם, שירתו ב"הגנה" במסגרת חטיבת "עציוני" - חטיבה מספר 6, היא חטיבת "ירושלים". ה"הגנה" תגברה את הגוש בלוחמים נוספים מחטיבת "הראל" של הפלמ"ח ומאנשי החי"ש (חיל השדה) מירושלים ומתל אביב.

רועי פיליפ י8

# data[].attributes.headline
יונתן הופנברטל י5

# data[].attributes.subject
יונתן הופנברטל י5

# data[].attributes.body
מקריאתי על טוראי צבי אלימלך (צביקה) רייצר
הבנתי שלאחר כל מה שהוא עבר בשואה ושמשפחתו נספתה והוא נשאר לבד בעולם ואז הנסיון שלו לעלות לארץ שלא הצליח וגורש ולאחר כל זה עוד התגייס להגנה כדי לשמור על שטחי היהודים ובכך תרם להקמת מדינת ישראל מראה על כוח רצון מדהים ורצון אמיתי להקמת מדינת ישראל ולכן אני מודה לו .

# data[].attributes.headline
יובל ברטלר עמית צור 

# data[].attributes.subject
יובל ברטלר עמית צור 

# data[].attributes.body
יצחק יזרעאלוביץ
מקריאה על ייצחק יזרעאלוביץ הבנו שההקרבה האדירה שעשו חללי נצר אחרון והקשיים שחוו תמיד יישארו חלק ממדינת ישראל ושמורשתם תמיד תהייה ירושה של דוגמה גדולה ואחריות על המשכת מורשת העם היהודי

# data[].attributes.headline
קליאו מלכא פרנק

# data[].attributes.subject
קליאו מלכא פרנק

# data[].attributes.body
עקיבא (קורט) לוי
עקיבא, בנם של סופיה ומשה (מוריץ), נולד ביום כ"ז באלול תרפ"ה (16.9.1925) בגרמניה, בעיר טרייר שבחבל הריינוס. סיים בית הספר יסודי בעיר קלן. היה חבר בתנועת הנוער הצופי והחלוצי "הבונים".
בשנת 1940 נשלחו עקיבא ומשפחתו על ידי הנאצים למחנה הריכוז בוכנוואלד.  היהודים שנכלאו בו נוצלו בעבודה במחצבה ורבים מהם נפלו במלחמה.
הוריו ואחיו של עקיבא נספו במחנה. רק הוא נשאר בחיים, עבר ממחנה למחנה והצליח לשרוד את המלחמה. בתום המלחמה היה כלוא בצ'כיה, משם שוחרר בהגיע הצבא האמריקני באביב 1945.

ב-9 בינואר 1946 עלה עקיבא בנמל ואדו ליגורה שבאיטליה על אוניית משא קטנה בדרכו לארץ ישראל. הפלגתה התאפיינה בקשיים רבים - צפיפות, ים סוער ומחסור במים ובמזון - ולנוסעיה נגרם סבל רב. בהתקרבם לחופי הארץ נתגלתה האונייה על ידי הבריטים. הם אילצו אותה להיכנס לנמל חיפה, השתלטו על המעפילים והובילו אותם למחנה המעצר בעתלית.

לאחר ששוחרר מהמחנה הצטרף עקיבא, יחד עם חבורת עולים, לכפר עציון, ראשון יישובי גוש עציון. עקיבא היה אחד מאלה שנאחזו באדמת הכפר בנאמנות ובמסירות.

כמו כל מתיישבי הגוש הבוגרים שירת עקיבא ב"הגנה" במסגרת חטיבת "עציוני",  ונתגלה כחייל ממושמע ואחראי. לקח חלק פעיל באימונים, בשמירה ובהגנה. מילא את תפקידו בדייקנות, מבלי להירתע בפני סכנות.

ב12 במאי 1948 החלה ההתקפה הגדולה.

למחרת, ביום ד' באייר תש"ח, התרחשה ההתקפה האחרונה על כפר עציון. עקיבא לחם בעוז, בקטע המזרחי של המחנה. בפרוץ שריוני האויב לקטע המזרחי של הכפר נפל.

עקיבא היה בן עשרים ושלוש בנפלו.

# data[].attributes.headline
בן שפרינצה ואריה, נו

# data[].attributes.body
בן שפרינצה ואריה, נולד בשנת 1930 בכפר הולשוב, פולין. בהיותו בן 9 חודשים נתייתם מאמו. בהיותו בן 10 נכבשה פולין על-ידי הגרמנים והוא נאלץ לנדוד כדי למלט את נפשו מידי הנאצים. בדרך נדודיו הצטרף לפרטיזנים ביערות פולין ועד מהרה נתחבב עליהם מאוד והיה למורה דרכם ביערות הסביבה שנולד וגדל בה. כחמש שנים חי בקרב הפרטיזנים. עם גמר מלחמת-העולם הצטרף לתנועת הנוער החלוצי "נוחם" (נוער חלוצי מאוחד). דוב עלה לארץ דרך איטליה. האונייה שבה עלה נתפשה בידי הבריטים ונוסעיה גורשו על-ידי שלטונות המנדט לקפריסין. כעבור שנה, ב-6.4.1948 עלה לארץ בשם בדוי ומיד, על אף גילו הצעיר, התגייס והלך ישר מבית-העולים בנתניה לליווי שיירות מתל-אביב לירושלים.

דוב שירת בחטיבת הנגב והשתתף במבצע "יואב" לפריצת הדרך לנגב. גדודו תקף את המערך המצרי בעיראק אל-מנשיה, אך נאלץ לסגת בשל התנגדות כבדה של האויב. בקרב זה נפל, ביום י"ג בתשרי תש"ט (16.10.1948) והובא למנוחת-עולמים בבית-הקברות הצבאי בכפר ורבורג.

רוני פז, ליבי קפנר, מיה ברנס ותאי צור

# data[].attributes.headline
א. אסף זאואר, עידו י

# data[].attributes.body
א. אסף זאואר, עידו יהודה ושגב בן צבי
ב. שלמה (סלומון) בוכבינדר
ג.  שלמה בוכבינדר נולד ב- 1931 בצרפת, להורים יוצאי פולין, שנספו בשואה. הוא מצא מקלט בבית יתומים. בחודש מאי 1946 הצטרף שלמה כיתום לקבוצה של ילדים אשר הגיעה באונייה בסופו של דבר לנמל חיפה. ב- 1948 הצטרף שלמה עם חבריו לקיבוץ גבים. הוא תפס מיד מקום מרכזי בפעילויות החברתיות והתרבותיות. קיבוץ גבים שימש כמשלט צבאי וחבריו גויסו לפלוגת הישובים בחטיבת הנגב.

שלמה נפגע מהפגזה של מטוסים מצריים ביום כיבוש באר-שבע. בהעדר תנאים מינמליים נבצר מהרופאים להצילו והוא נפטר בטרם הגיעו לגיל 18 בי"ט בתשרי תש"ט.

# data[].attributes.headline
ישראל (איסקה) צ׳כנוביץ

# data[].attributes.subject
ישראל (איסקה) צ׳כנוביץ

# data[].attributes.body
ישראל, בן דבורה וגדליהו, נולד ביום י"ב בתשרי תרפ"ח (8.10.1927) בעיר קיבארט שבליטא, הסמוכה לגבול הגרמני. בהיותו בן שש נתייתם מאמו, והאב עבר עם שני ילדיו - ישראל ואחותו הגדולה יהודית - לקובנה, שם גידלם במסירות רבה. ישראל הצטיין בלימודיו בבית הספר היסודי, המשיך לתיכון וגם שם בלט בהתמדתו והצטיינותו.
בבראשית יולי 1944, עם התקרבות הרוסים, החליטו הגרמנים על חיסול המחנה והיהודים שנותרו בו פונו למחנות הריכוז דכאו ושטוטהוף.

ישראל ובני משפחתו היו בין יושבי הגטו. אחותו של ישראל, יהודית, נספתה שם
בשנת 1944 הועברו ישראל ואביו למחנה דכאו שבגרמניה, שם עונו בעבודות פרך. אביו של ישראל מת תוך כדי עבודה, ובנו כרה את קברו.

ישראל היה היחיד ממשפחתו שהגיע ליום השחרור, עם הגעת הצבא האמריקני לדכאו.
בראשית מלחמת העצמאות היה ישראל בין הראשונים להתייצב. לאחר שבועיים של אימונים צורף לגדוד 42 בחטיבת "קרייתי" - חטיבה מספר 4 ב"הגנה". לוחמי הגדוד הגנו על תל אביב וסביבתה מול הערבים המתנכלים, וישראל השתתף בשמירה ובקרבות בדרום העיר, ליד כפר סלמה.

ישראל נפטר בידי כנופיה ערבית מכפר יאזור ואנשיה אשר פתחו בירי עז לעבר היהודים בעמדה. עשרה מהיהודים שהיו בעמדה, לוחמים ופועלים, נרצחו.

ישראל היה אחד ההרוגים במקום. בן עשרים בנפלו. הובא למנוחת עולמים בבית העלמין הצבאי בנחלת יצחק.
טל בן עמי י2

# data[].attributes.headline
א. גיא זוארץב. י

# data[].attributes.body
א. גיא זוארץ
ב. יוסף יוסל אנגל
ד. למדתי על יוסף שהוא היה איש חזק נפשית ופיזית גם בגלל מה שעבר בשואה. ולמדתי עליו גם שהוא הוא היה איש טוב וחבר כי ישר שראה שחברו נפצע הוא הסתכן והלך לנסות לעזור לו ומת מירי
ג.

# data[].attributes.body
נולד בשנת 1927 בצ׳כוסלובקיה. בשנת 1939 עבר האזור בו גר לשליטת הנאצים והוא ביחד עם משפחתו עברו למחנה השמדה, שם הם נרצחו. יצחק שרד את המלחמה ולאחר שנגמרה חזר לצ׳כוסלובקיה ובשנת 1947 עלה לארץ. באותה שנה עבר ממקום למקום עד שהגיעה לירושלים והצטרף להגנה. ב13 במאי 1947, לאחר מספר קרבות, וביום שלפני הכרזת המדינה נפצה יצחק בקרב. יצחק מת בבית החולים בלינסון והיה הנצר האחרון למשפחתו.
רועי קליינפלד י7

# data[].attributes.headline
א. יואב יינוןב. 

# data[].attributes.body
א. יואב יינון
ב. אברהם אברמוביץ'
ג. למדתי על אברהם שהוא היה לוחם וגיבור. הוא לא ויתר אף פעם ונתן לי השראה לדוגמה כלוחם.

# data[].attributes.headline
יצחק אדלריצח

# data[].attributes.body
יצחק אדלר

יצחק, בן מינדל ומיכאל, נולד בשנת תרפ״ז בעיר ברבוהו, בקרפטורוס, בצ׳כוסלובקיה, ולמד בחדר ובבית ספר עממי והמשיך ללימודים בישיבה. הגברים בקרפוטורוס גויסו לפלוגות ״שירות העבודה״ של הצבא ההונגרי, ורבים אחרים היו בין הראשונים שגורשו לאושוויץ. עד תום המלחמה הושמדו כ80 אחוזים מתוך 75,000 היהודים שחיו בקרפטורוס, וביניהם כל בני משפחתו של יצחק אשר גורשו למחנה השמדה. בתחילת שנת 1947 הגיע יצחק לארץ ישראל באוניית מעפילים. לאחר שגר בקיבוץ ואצל אחד מקרוביו בכפר סבא, עבר יצחק לירושלים והחל ללמוד נגרות. יצחק הצטרף ל״הגנה״, השתתף בקרבות הגדוד. במאי 1948 השתתף במבצע ״מדינה״ בכפר סבא הערבית, ב9 במאי הותקפה כפר סבא באש כבדה, הוחלט לכבוש את אפשר סבא הערבית ב13 למאי (יום לפני החרזת המדינה, על כן נקרא המבצע- מדינה). לאחר קרב קשה הכפר היה בידי החטיבה. במבצע נפלו 29 לוחמים ישראלים וביניהם יצחק, אך הכפר נשאר בידי החטיבה. יצחק נפצע קשה ונפטר יום למחר בבית החולים בילינסון, ה באייר תש״ח- יום החרזת המדינה. בן עשרים ואחת היה בנפלו. יצחק נקבר בבית הקברות הצבאי בפתח תקווה.
יצחק עבורנו מסמל גאווה למדינת ישראל, הוא הקריב את עצמו בשביל המדינה, ופטירתו הטראגית- ביום הכרזת המדינה, מסמל את כך שלפחות השיג את מטורתיו, להגן על מדינת ישראל. עצוב שהמחיר היה לשלם בחייו. כמו חיילים רבים נוספים.

עלמא סוקולובר ואורי אגמי כיתה י6

# data[].attributes.body
איתי לוי
מרדכי היה ניצול שואה שמשפחתו נרצחה בשואה ונשאר לבד. הוא הצטרף לצבא האדום 1942 כדי להלחם בגרמנים. לאחר הקמת המדינה מרדכי עלה לארץ וגויס לצה״ל. הוא השתחרר לאחר שנה והתחיל לעבוד כסנדלר. מרדכי נפטר ממחלה ב18.10.1950.
מרדכי היה אמיץ ובעל חלומות, הוא לעולם לא ויתר ועלה לארץ ישראל.

# data[].attributes.body
איתי לוי
מרדכי היה ניצול שואה שנותר לבד, כל משפחתו נרצחה בשואה. הוא הצטרף לצבא האדום ב1942 כדי להלחם בגרמנים. לאחר הקמת המדינה הוא עלה לארץ וגויס לצה״ל. הוא השתחרר שנה לאחר מכן והתחיל לעבוד כסנדלר. מרדכי נפטר ממחלה ב18.10.1950.
לדעתי מרדכי היה אמיץ ולעולם לא רצה לוותר, הוא עלה לארץ כדי לקוות להתחיל חיים חדשים אבל הוא חלה ומת.

# data[].attributes.headline
רחל (רניה) הילר

# data[].attributes.subject
רחל (רניה) הילר

# data[].attributes.body
מאי קאשי ושני פישר-שץ י׳8
נולדה בשנת 1924 בלודז' שבפולין. חונכה בבית חסידי. למדה בגימנסיה. בעלת חוש מוזיקלי מפותח. היתה בגטו לודז' ובאושוויץ. לאחר השחרור הצטרפה לקבוצה הראשונה של תורה ועבודה בלודז'. אחר כך השתתפה בארגון קבוצת "לנצחון" - בקרקוב. בשעת הפרעות על יהודי קרקוב ב-1945 השתתפה בהגנת בנין "תחכמוני". עברה לגרמניה והתכשרה לחיי כפר בחווה החקלאית שבאשבך. העפילה באניית "לטרון", והוגלתה לקפריסין. בעלותה ארצה ב-1947 הצטרפה לקבוצת כפר עציון. בקבוצה מילאה תפקידיה בנאמנות ובמסירות. לקחה חבל בשמירה בעמדות ובקורסים לעזרה ראשונה. עמדה על סף בנין בית משפחה עם חבר הקבוצה, ונספתה ביחד עם בחיר לבה בפרוץ שריוני האויב לכפר בד' אייר תש"ח (13.5.1948).

# data[].attributes.headline
יששכר-דב פרידמן

# data[].attributes.subject
יששכר-דב פרידמן

# data[].attributes.body
ינאי להט ועדי רוקח י7
נולד בצ’כוסלובקיה ב1927. הגרמנים פלשו לעיירתו, והוא משפחתו נשלחו לגטו. כל יהודי הגטו נשלחו לאושוויץ, וכולם מלבדו נספו. הוא נשלח למחנות עבודה בגרמניה ופולין, ובמסירות נפש היה חולק את האוכל שמצא עם חברים הגוועים ברעב. הוא עלה לארץ דרך רומניה ב1946 ונלחם במבצע חורב ובמבצעים נוספים. הוא נהרג בקרב בו נפלו 90 מלוחמי היחידה שלו בגיל 21.

# data[].attributes.headline
דב (ברלה) סובלמן

# data[].attributes.subject
דב (ברלה) סובלמן

# data[].attributes.body
נטע לב טננבאום
סובלמן הוא היחיד ממשפחתו ששרד את השואה. כשהיה בן 10 פולין נכבשה על ידי והוא נאלץ לברוח. סובלמן היצטרף לפרטיזנים ועם גמור המלחמה עלה לארץ. דוב שירת בחטיבת הנגב והשתתף במבצע "יואב" לפריצת הדרך לנגב, בקרב זה נפל.

# data[].attributes.body
תמר ברנר
אברהם אלבסן היה היה חבר בארגונים ציוניים ומגיל צעיר ראה בארץ ישראל את מולדתו האמיתית. הוא היה גיבור בשואה ששרד את מחנה ההשמדה דכאו ומיום שחרורו חתר לעלות לארץ ישראל. הוא לעולם לא איבד תקווה ואהבת הארץ תמיד בערה בו. אפשר ללמוד מסיפורו שאסור לאבד תקווה ותמיד לפעול למען החלומות שלנו והדברים שאנחנו מאמינים בהם- אברהם אלבסן האמין בהקמת המדינה ולאחר כל הזוועות שראה ועבר, החליט להצטרף לארגונים ציוניים ולצבא.

# data[].attributes.body
חוה אוה גולדמן
דניאלה ברנהיים י8
חוה נולדה בשנת 1928 בלודג' שבפולין, ולה היו 3 אחים. היהודים בלודג' סבלו מאיסורים והתעללויות מצד הגרמנים כבר מתחילת המלחמה. בזמן מסויים במהלך המלחמה חוה הופרדה ממשפחתה והועברה למחנה אינסברוק-רייכנאו שבמערב אוסטריה עד 1945. למשפחתה לא היה מזל כמוה, וכולם שהו בגטו לודג', ומשם נלקחו למחנה השמדה ונספו. חוה נותרה לבדה, שהתה כהחלמה בשבדיה ובצרפת, ולאחר מכן עלתה לארץ בשנת 1948, ובמשך שלוש שנים שימשה כמטפלת בבית ילדים בקיבוץ. חוה ידעה שפות רבות, מה שעזר לה בקליטה בארץ. בנובמבר 1951 חוה גויסה לחיל התותחנים ונהרגה במילוי תפקידה ב 28.1.1952. אני קראתי על אישה חזקה, שהצליחה לעמוד בקושי בגטאות, הבידוד מהמשפחה, המחלות והצפיפות, ולמרות כל זה, עלתה לארץ ועזרה לאחרים. בתחילה בקיבוץ, ולאחר מכן במלחמה, כשהקריבה את חייה ואת משפחתה כולה עבור המדינה שהיא ידעה שהעם שלנו צריך.
(לא היתה תמונה של חוה)

# data[].attributes.headline
ישראל זינגר דרגוטין

# data[].attributes.subject
ישראל זינגר דרגוטין

# data[].attributes.body
מיקה זלצר

ישראל גדל ביוגוסלביה, בעיר קוקוצה שבאזור קרואטיה. הוריו של ישראל נרצחו באושוויץ. רק הוא, היחיד מכל המשפחה ששרד, ניצל בדרך נס ממחנה המוות ברגן-בלזן, שם עבד כמסגר.
כשעלה לארץ התגייס.  בן שמונה-עשרה שנים בנפלו. ישראל נקבר במקום נפילתו על ידי המצרים. ביום י"א בתמוז תש"י (26.6.1950) הועבר למנוחת עולמים בבית העלמין הצבאי בכפר ורבורג.

# data[].attributes.headline
אברהם (ללוש) אשר

# data[].attributes.subject
אברהם (ללוש) אשר

# data[].attributes.body
אברהם נולד בפולין , ונכנס לגטו ביחד עם כל בני משפחתו.
שם גם נספתה כל משפחתו .למרות הזוועות שנאלץ לראות וחוויות הטראומטיות שחווה, החליט לעלות לארץ וגויס לצבא למשמר, שובץ בקיבוץ יחיעם שם גם התגורר באותה תקופה אך ב20/1/48 הותקף הקיבוץ מעזה ובקרב זה נפל אברהם. אברהם הובא למנוחות בבית העלמין הצבאי בנחלת יצחק.
יהי זיכרו ברוך💔
מאי בן נון ,הלן מור,סתיו אפק י׳5

# data[].attributes.headline
ציפורה הייתה בין למע

# data[].attributes.body
ציפורה הייתה בין למעלה ממאה מגיני הכפר שנפלו באותו יוםציפורה, בת רגינה וחיים-ישראל, נולדה ביום ד' באב תרפ"ז (2.8.1927) בצ'כוסלובקיה, בכפר דורוברטובו בקרפטורוס. גדלה בבית הורים דתיים אדוקים שעסקו בחקלאות ובמסחר, ולה חמישה אחים ואחיות. למדה בבית ספר עממי, ובשנת 1938 הצטרפה לתנועת הנוער הדתי "בני עקיבא".ביום 17 באפריל 1944 נשלחה ציפורה לאושוויץ. היא הצליחה לשרוד את זוועות המקום, ומשם הועברה למחנה טרזינשטט בצ'כוסלובקיה. הועסקה במאפייה, ובעבודתה זו השתדלה לספק לחם ליהודים הרעבים.ציפורה השתחררה ממחנה טרזינשטט ב-8 במאי 1945. כשחזרה לכפר הולדתה מצאה את הבית ריק ושומם. היא עברה לבודפשט בירת הונגריה, הצטרפה לקבוצת "דרורה" של תנועת "גורדוניה" אך שמרה אמונים לחינוכה הדתי, וקיימה את המצוות בכל דרך נדודיה. מבודפשט באה לגראץ שבאוסטריה. הייתה מן הראשונים שגנבו את הגבול לאיטליה, ובאוקטובר 1945 עלתה לארץ ישראל בספינת ההעפלה "אנצו סירני".

בארץ נפרדה ציפורה מעל קבוצתה, ובינואר 1946 הצטרפה לכפר עציון שבהר חברון, ראשון יישובי גוש עציון. שקטה ומסורה לעבודה הייתה, נקלטה בחברה והשתדלה להתערות גם בשפה העברית ובתרבותה.
כל אנשי הגוש, וציפורה ביניהם, שירתו ב"הגנה" במסגרת חטיבת "עציוני" - חטיבה מספר 6, היא חטיבת "ירושלים". ה"הגנה" תגברה את הגוש בלוחמים נוספים מחטיבת "הראל" של הפלמ"ח ומאנשי החי"ש (חיל השדה) מירושלים ומתל אביב.

רועי פיליפ י8

# data[].attributes.body
מאיה צימרמן וליאל זהבי י5
ראובן, נולד בשנת 1932 בעיר אוסייק ביוגוסלביה. בבית הוריו, ראובן התחנך על פי ערכים ביהדות, כמיהה לארץ ואהבת אדם ועם.
יהודי יוגוסלביה נהנו מביטחון יחסי ויחס אוהד מהשלטונות עד לעליית הנאצים לשלטון. האנטישמיות גברה לשיאה עם פרוץ מלחמת העולם השניה. בשנות השלושים עברו ביוגוסלביה כ50,000 פליטים יהודים שברחו מהנאצים. פליטים רבים נותרו שם ומספר היהודים עלה מ75,000 ל80,000 ב1941. עד תום המלחמה הושמדו כ65,000 יהודי יוגוסלביה.
ראובן היה היחיד ששרד מבני משפחתו, וצורף לקבוצת יתומים שהגיעה לארץ ישראל. בשנים הבאות, התחנך בקיבוץ שער העמקים בעמק יזרעאל. כתוצאה מחוויותיו הקשות במשטר הכיבוש, הוא מאוד רצה להתאקלם בארץ . בלימודיו הוא גילה כישרון בציור ומוזיקה . ביוני 1952 גויס ראובן לצה"ל ושירת שירות מלא בנח"ל, ביחידת חיל רגלים.
הוא נשא לאשה את אראלה ולקראת היציאה למבצע קדש גויס ראובן למילואים ביחידת חיל רגלים. ביום כ"ט בחשוון תשי"ז (3.11.1956)הוא נפל בקרב באזור דהב.
ראובן היה בן עשרים וארבע בנפלו. נקבר באילת. ביום ט' בשבט תשי"ח (30.1.1958) הועבר למנוחת עולמים בבית העלמין בשער העמקים . המרכז לתרבות וחינוך בשיתוף עם "השומר הצעיר" הוציאו חוברת לזכרו שכוללת את רשימותיו ויצירותיו המוזיקליות שכתב במהלך חייו.
ראובן הוא "נצר אחרון" כלומר חלל שניצל מהשואה ועלה ארצה , נלחם לטובת המדינה ונפל בקרב . אנחנו מעריכות את עשייתו ותרומתו למדינת ישראל . יהי זכרו ברוך .

# data[].attributes.body
נולד בפולין, בעיר קרליץ בפלך מינסק. גדל והתחנך בעירו, בה הייתה קהילה יהודית מגובשת. למד בבית ספר יסודי.
כל משפחתו של שלמה נכלאה בגטו נובוגרודק. רק הוא ואחיו יהודה הצליחו לברוח והגיעו אל פלוגת פרטיזנים יהודיים. הוא גדל ביער והיה לוחם אמיץ. עלה לארץ בעזרת אוניית המעפילים ''דוב הוז''.התגורר שלמה בבית קרובים ברמת גן. בפרוץ מלחמת העצמאות התגייס וצורף לחטיבת "גבעתי", חטיבה 5, היה בין מגיני תל אביב וממלווי השיירות לירושלים הנצורה. השתתף במבצע ''מכבי'' שמטרתו הייתה לפרוץ את הדרך לבירת ישראל, לכבוש את היישובים המאיימים בפרוזדור ירושלים ואת לטרון, בקרב זה נפל. היה בן עשרים ושתיים בנפלו. גופתו נותרה בשטח ירדן והוא נחשב כנעדר.
מעיין גד י5

# data[].attributes.body
מאת הדר ספיר ומיה מוזס י5
מינס נולדה בליטא, בעיר קיברטי ב21.5 1918.
ב 1941 היא הועברה לגטו קובנה, ששנתיים לאחר מכן הפך למחנה ריכוז.
במסגרת תנועת "הבריחה" היא הפליגה מאירופה לארץ, התגוררה בגוש עציון ושם התגייסה ל "הגנה".
ב1948 תקף הלגיון הערבי את כפר עציון והם פוצצו את הבניין שבו נכחה רחל. כל הנוכחים בבניין, כולל אותה, נספו בהתפוצצות.
היא הייתה בת 30 בנופלה.

# data[].attributes.body
צבי בנם של מתילדה ורפאל נולד בגרמניה. גדל והתחנך בהמבורג שבה הייתה קהילה יהודית גדולה. לאחר עליית הנצים לשלטון עזבו לבלגיה. בראשית המלחמה צבי עבד עם האיכרים בשדות ובפחם. אירגוני התנגדות בלגים הצליחו להבריח יהודים לצרפת שוויץ וספרד וביניהם צבי. עם סיום המלחמה לא נודעו אזכור למשפחותיו של צבי. וב1946 עלה לארץ. הוא הצטרף לבריגדה היהודית והתיישב בקיבוץ בגליל העליון. צבי לא דיבר עברית ובכל זאת התגייס לצה"ל. בתקופת מלחמת העצמאות צבי גויס לחטיבת גולני. ביולי 1948 צבי נשלח להנהגת  סג'רה שבגליל התחתון החל קרב כוח גולני תקף את האזור אך למחרת הערבים תקפו הלחימה נמשכה 8 ימים רצוף. צבי נפל כשהיה בן 26 והובא למנוחת עולמים בבית העלמין בית קשת.
אנה אואנונו + עומר נרקיס י7

# data[].attributes.headline
חיה (לנה) וסרטיל

# data[].attributes.subject
חיה (לנה) וסרטיל

# data[].attributes.body
חיה נולדה בשנת 1922 בעיר אושווינצ׳ים בפולין, ונפלה ב-1948 בהיותה בת 26 כשהגנה על הכפר עציון.
קראתי על אישה חזקה ואמיצה, שלא משנה כמה היא עברה בחייה וכמה דברים נוראים ראתה לא איבדה תקווה. היא הייתה אישה מלאת חיים ומאמינה.

דנה גורביץ׳ י5

# data[].attributes.headline
שושנה לנצ'נר טננבוים

# data[].attributes.subject
שושנה לנצ'נר טננבוים

# data[].attributes.body
שושנה הייתה אישה חזקה. כל מקום אליו היא הלכה היא הפיצה שמחת חיים, טוב לב אחריות ורצינות. לא משנה היכן היא הייתה נמצאת, היא נאבקה כמה שיכלה בכדי להפיץ את עקרונותיה. היא לא נשברה ולא נחה לדקה. שושנה נפטרה בזמן עבודתה כחובשת, כאשר טיפלה בפצועים, יום לפני הכרזת העצמאות. ניתן ללמוד ממנה המון על כוח רצון ועל דביקות במשימה.
יעל ברון י7

# data[].attributes.body
יצא לי לקרוא על אדם שלמרות הזוועות שעבר ולמרות שאיבד את משפחתו בשואה, בחר להילחם כדי שלנו תהיה מדינה לחיות בה. הוא התעקש לקחת תפקיד משמעותי בלחימה ומת ב07.04.1948 בפעולה של האצ"ל.

גלי ממן י'8.

# data[].attributes.headline
שמואל נודלמן 

# data[].attributes.subject
שמואל נודלמן 

# data[].attributes.body
שמואל נודלמן נולד ב-1929 בעיר בנדין שבפולין. כל משפחתו של שמואל נספתה ואז נשלח למחנה ריכוז בוכנוואלד. בשנת 1945 עלה לארץ והתגייס לחטיבת פלמ"ח "יפתח". הוא נשלח לתגבר את קיבוץ מנרה. ביום כ"ו בשבט תש"ח (6.2.1948) תקפו הערבים שיירה שהובילה ציוד מרמות נפתלי למנרה. בקרב שהתפתח נהרגו שניים ממלווי השיירה, ביניהם שמואל.

נמרוד שביט ואורי שייבל
י'6

# data[].attributes.body
נעה יעקובי וניקול אשכנזי י5
רחל הילר , בחרנו בסיפורה כי למרות שחייה היו קצרים היא עברה הרבה . בשואה היא איבדה את כל משפחתה בלודז שבפולין.לאחר השואה היא זכתה לעלות לארץ ישראל ב1947 ולילחם למען המדינה. השואה לא הבדילה בין אף אחד גם אם היא הייתה ממשפחה עמידה או לא השואה לא הבדילה בין אף אחד אך שעלתה לארץ הייתה בין שווים.

# data[].attributes.headline
משה(קופל)סוריה

# data[].attributes.subject
משה(קופל)סוריה

# data[].attributes.body
משה, בן לאה ומרדכי,נולד בוורשה בפולין.אביו היה אחראי על המקווה הגדול בעיר. משה גדל והתחנך בוורשה.
מנעוריו עבד משה כפקיד בקהילה היהודית. משבגר נשא אשה ונולדו לו שני ילדים.

משה ומשפחתו שהו בגטו ורשה והצליחו להסתתר בבונקר שבנו, לשם הכניסו עוד כשלושים איש. בדצמבר 1942 נתגלה המסתור, כנראה על
ידי הלשנה, והמשפחה כולה הועברה למחנה ההשמדה אושוויץ. כל בני המשפחה נספו, רק משה שרד את המלחמה.
בשנת 1946 עלה משה ארצה, החל לעבוד בבית החולים "הדסה" בהר הצופים וגר במקום.

משה היה בן כשלושים בנפלו. הובא למנוחת עולמים בקבר אחים בבית העלמין בסנהדריה, ירושלים.

יונתן אלקיים, ג׳ורדן בורשטיין ורועי שטיינבך
י׳2

# data[].attributes.headline
שמואל נודלמן 

# data[].attributes.subject
שמואל נודלמן 

# data[].attributes.body
נועה רוזנק י5
שמואל הוא חלל נצר אחרון שעבר הרבה במלחמת העולם השנייה כל משפחתו נספתה לאחר ששולחה מגטו בנדין. למרות הכל הוא נשאר חזק והוא הועבר לעבוד במחנה ריכוז בגרמניה כך הצליח להישאר בחיים הוא עלה לארץ בספינת מעפילים. בפרוץ מלמת יום העצמאות בעקבות ההחלטה של העצרת באו"ם , שמואל גוייס לחטיבת הפלמ"ח "יפתח" הוא התמסר מכל רצונו לאימונים הוא היה בן אדם מאוד חרוץ כפי שאפשר לראות,הוא התאמן הרבה כדי שהוא יוכל לשאת תוך זמן קצר כל פקיד שיוטל עליו.
הוא רצה לשרת את מדינתו ולהתמסר למדינה ולהתגייס תוך זמן קצר לאחר מכן יצא למבצע ששם תקפו הערבים ושמואל היה בין ההרוגים.

# data[].attributes.headline
אברהם אברמוביץ

# data[].attributes.subject
אברהם אברמוביץ

# data[].attributes.body
אברהם, בן רחל-לאה ויעקב, נולד בשנת תרפ"ח (1927) בעיר קושיצה בצ'כוסלובקיה (כיום בדרום-מזרח סלובקיה). הוריו היו חנוונים. קיבל חינוך יהודי וכללי, למד בחדר והמשיך ללימודים בישיבה. אברהם היה לוחם לתפארת.
נפל בקרב על הגנת מתחם עיבדיס. בן עשרים ואחת שנים היה בנפלו. יהי זכרו ברוך

רועי פישמן י'8

# data[].attributes.headline
שבתאי טורס (סבי)

# data[].attributes.subject
שבתאי טורס (סבי)

# data[].attributes.body
נולד ב-1926 בעיר סלוניקי ביוון. משפחתו הוגלתה לגרמניה ונרצחה במחנות הריכוז אך הוא הצליח להימלט בדרך. הוא עלה לארץ ישראל ב-1945 והצטרף לשורות ״ההגנה״. בשנת 1948, בעת שעסק בפירוק מוקשים בתל אל-חנזיר, התפוצץ מוקש בידו והוא נהרג.
בן 22 היה במותו, והותיר אחריו אישה.

איילת רימון י׳5

# data[].attributes.headline
יהודה כץ ז"ל

# data[].attributes.subject
יהודה כץ ז"ל

# data[].attributes.body
נגה שקדי ודורין ידיד י5
לא קיימת תמונה של יהודה באתר ההנצחה לחללי מערכות ישראל.
יהודה עלה לישראל גלמוד וערירי כנצר אחרון למשפחתו. לא ידוע היכן נולד וגדל. ללא משפחה תומכת וסביבה מוכרת התחיל את חייו לבד. יהודה התגורר בתל אביב,  והתגייס לצה"ל זמן מה לאחר מכן. הוא שירת בפלוגת האצ"ל והשתתף בקרבות רבים. בשנת 1948, במהלך מתקפה של ערבים על מפקדת חסן סלמה, בה שהתה פלוגת האצ"ל, כשיהודה ביניהם, ניתנה פקודה לסגת. על יהודה ו11 לוחמים נוספים הוטלה המשימה לחפות על נסיגת הפלוגה. 12 המחפים הצליחו לעכב את האויב ולהרוויח מספיק זמן לשאר הפלוגה לסגת ולהינצל. למרבה הצער, הם עצמם לא הספיקו לסגת ונפלו בשמירה על הפלוגה שלהם. בזכות לחימתם העיקשת, נמנע המשך ההסתערות הערבית על מושבות בדרום הסמוכות לאזור. יהי זכרם ברוך.
הסיפור של יהודה נגע לליבנו מאוד. לפי דעתנו, כמעט בלתי אפשרי להתחיל חיים חדשים במדינה חדשה, ללא משפחה או אדם שתומך ומכיר את עברך. אך בכל זאת, יהודה התגבר על מכשול זה והצליח להסתדר בארץ שהוא לא מכיר, ואף להסתכן ולהתגייס לצבא. בנוסף להיותו לבד בעולם, הוא גם היה נצר אחרון למשפחתו. קשה לדמיין איך זה לחיות כך, להתמודד עם האחריות להמשך השושלת. אנחנו מעריכות את דרכו של יהודה ופועלו במדינה, ואת האומץ הרב שלו. יהי זכרו ברוך

# data[].attributes.headline
אברמסון עטרה

# data[].attributes.subject
אברמסון עטרה

# data[].attributes.body
גלי חזןת י׳7
עטרה נלחמה רבות כדי להגיע לארץ ישראל. היא עברה המום בהגיעה לארץ וכל פעם שנחלצה ממקום אחד זוועה אחרת נחתה עליה. היא לא ויתרה למרות הכל וניתן ללמוד ממנה מה הוא כח רצון אמיתי

# data[].attributes.headline
גלי חזות י׳7

# data[].attributes.subject
גלי חזות י׳7

# data[].attributes.body
עטרה אברמסון היא ללחץ נצר אחרון. עטרה עברה המון עד שהגיעה לארץ ישראל ובכל זאת לא ויתרה. כל הסיכויים להגיע לארץ היו נראים נגדה לאורך כל הדרך אך היא בכל זאת המשיכה ונלחמה להגיע לארץ. היא בעלת כח רצון מרשים וניתן ללמוד ממנה מה הוא כח רצון אמיתי.

# data[].attributes.headline
אברהם (ללוש) אשר

# data[].attributes.body
אברהם (ללוש) אשר

# data[].attributes.headline
אברהם (ללוש) אשר , בנם של בלה-נחה וישעיהו,  נולד בשנת 1928 בפולין, נפל בהיותו בן 20.  גדל והתחנך בעיר פודמביצה שבמחוז לודז'.  באפריל בשנת  1942 נספתה משפחתו של אברהם , ימי האימים של השואה. אברהם נשאר לבד ללא משפחתו לאחר שמצא מקלט בבית משפחה נוצרית, ובהמשך החל לעבוד בבית חרושת לייצור נקניק שהיה חיוני לגרמנים. אברהם אופטימי , חזק מאוד, עשה הכל כדי שיהיה מדינה יהודית. אברהם המשיך בחייו גם כאשר כל משפחתו נספתה בשואה.

# data[].attributes.subject
אברהם (ללוש) אשר , בנם של בלה-נחה וישעיהו,  נולד בשנת 1928 בפולין, נפל בהיותו בן 20.  גדל והתחנך בעיר פודמביצה שבמחוז לודז'.  באפריל בשנת  1942 נספתה משפחתו של אברהם , ימי האימים של השואה. אברהם נשאר לבד ללא משפחתו לאחר שמצא מקלט בבית משפחה נוצרית, ובהמשך החל לעבוד בבית חרושת לייצור נקניק שהיה חיוני לגרמנים. אברהם אופטימי , חזק מאוד, עשה הכל כדי שיהיה מדינה יהודית. אברהם המשיך בחייו גם כאשר כל משפחתו נספתה בשואה.

# data[].attributes.body
שיר פולני י6

# data[].attributes.headline
רינה למברגר ז״ל

# data[].attributes.subject
רינה למברגר ז״ל

# data[].attributes.body
יעל בר אבן, אלה שטרקר ועמית תירם י׳6.
רינה נולדה בשנת 1929 בברלין שבגרמניה. בילדותה, אביה נטל את חייו כאשר הנאצים הגיעו לביתם ובנוסף, אמה נספתה במהלך המלחמה. טרגדיה זו ליוותה אותה כל חייה, עד יומה האחרון. עם זאת, רינה התאוששה מהטראומה הנוראית שחוותה. למרות המוות הטרגי והקשה של הוריה, רינה לא ויתרה. היא נשארה חזקה גם ברגעים הקשים ביותר, החליטה להתגייס ולתרום למדינה והתגאתה מאוד בשירותיה.

# data[].attributes.body
משה סוריה

משה הוא יליד וורשה שבפולין. כבר מנעורי הוא עבד כפקיד בקהילה היהודית. כשבגר הוא התחתן ונולדו לו שני ילדים.
משה התגייס ל״הגנה״ ושירת בחטיבת ״עציוני״.

בן אטרקצ׳י ואפיק גז.

# data[].attributes.headline
רחל (רניה) הילר

# data[].attributes.subject
רחל (רניה) הילר

# data[].attributes.body
בחרתי בסיפורה של רחל הילר, שלאחר שאיבדה את כל משפחתה בשואת לודז' שבפולין, וסבלה מבדידות, קור, חולשה וחיוורות- היא הגיעה לארץ ישראל כמו שקיוותה וציפתה. למרות כל הקשיים והזכרונות המטלטלים, רחל, שחיפשה לעצמה מטרה או אידיאל אליהם תתמסר, מצאה עד מהרה את הדרך וזה ראוי להערכה.

תהילה פלח.

# data[].attributes.body
יואב דריאנגל ועילאי מודעי
בנם של פרומה ומרדכי נולד בשנת 1924 ונפל ב1948 הוא נולד בליטה בעיירה לינקובה שבמחוז סולאיי. במלחמת העולם השנייה נלקח למחנה ריכוז דכאו ורק אחרי שעברו שם 200000 איש שוחרר. הוא הגיע לאיטליה ומשם העפיל לארץ ישראל בשנת 1946, שם עבד כפעול בניין ובליטוש יהלומים. הוא הצטרף ל"הגנה" בפרוץ מלחמת העצמאות (1947) שם ושירת בגדוד 51 של חטיבת גבעתי. הוא איבד את חייו במבצע "פלשת" בכ"ה באייר תש"ח (3.6.1948) ולא נשאר נצר למשפחתו.
אנו חושים שיוסף הפגין בפטריוטיזם ואומץ בכך שהתנדב להגן על המדינה והקריב את חייו בידיעה שבמידה וימות לא תהיה המשכיות למפחתו.

# data[].attributes.headline
יצחק יזרעאלוביץ

# data[].attributes.subject
יצחק יזרעאלוביץ

# data[].attributes.body
הרושם שנותר בי מקריאת סיפורו של יצחק הוא תחושת צער על כך שיצחק נפל בגיל כל כך צעיר בשביל להקים מדינה שהוא לא זכה לחיות בה ולהקים בה משפחה. יצחק היה רק בן 25 במותו ובמשך תקופת חיים כל כך קצרה הספיק לעבור כל כך הרבה תלאות. הנער שנולד בפולין הופרד מהוריו עם פרוץ מלחמת העולם השנייה, הועבר ממחנה למחנה ושרד בזכות מבנה גופו החסון. לאחר המלחמה כאשר נוכח שלא נותר שריד ממשפחתו המשיכו נדודיו למחנה עקורים, לאניית מעפילים עד שהגיע לארץ ישראל. אך גם לאחר שהגיע לארץ לא הספיק להתאושש מכל מה שעבר  ומיד התגייס לפלמ"ח, הוצב בגדוד השלישי של חטיבת "יפתח", חטיבה מספר 11 ב"הגנה" ונפל בקרב על נבי יושע והוא רק בן 25, מבלי שזכה להקים משפחה.
אלה קפלן י7

# data[].attributes.attachment_link.title
יצחק יזראלוביץ

# data[].attributes.headline
א. נופר אליהו ולוטן 

# data[].attributes.body
א. נופר אליהו ולוטן דור
ב. יצחק גרין ירקוני
ג.
ד. לאחר שעלה ארצה לבדו הוא למד ועסק בחקלאות ואהב מאוד לקרוא. ב1950 הוא גויס לצהל לחיל האויר. בנובמבר 1950 הוא נפל בעת מילוי תפקידו.

# data[].attributes.body
הילי ברגר ורומי בוגומילסקי
נחום נולד בעיר ברודי שבפולין. לאורך המלחמה עבר מכשולים רבים ואף ניצל ממוות כמה פעמים. הוא נפרד ממשפחתו במהלך המלחמה ולא ראה אותם לעולם. נחום תמיד הסתכל קדימה ולא איבד תקווה. נחום עלה לארץ עם סיום המנדט הבריטי והתגייס מיד לפלמח. נחום לחם בקרבות רבים גם עם פציעות. לעולם לא נתן לעצמו הנחות ותמיד נלחם בעבור אמונותיו. נחום נפל ביום הולדתו ה18 בקרב ביאלו, גופתו לא נמצאה והוכרז כנעדר.
נחום לימד אותנו להמשיך להסתכל קדימה ולא לוותר. לא לתת לעצמך הנחות ולעמוד על שלך תמיד.
יהי זכרו ברוך

# data[].attributes.body
בן מינה ויהודה, נולד ב1930 בלודג׳ שבפולין, התחנך במשפחה דתית,משפחתו של יעקב הושמדה בתקופת השואה. רק הוא ניצל בזכות אביו, ששיחד כומר שישמור ויסתיר את יעקב עד תום המלחמה, בסופה הוא עלה לארץ.עם הקמת המדינה התגייס יעקב לפלמ"ח. שירת בחטיבת "הנגב" - חטיבה מספר 12 ב"הגנה". לאחר שעבר קורס מפקדי כיתה התמסר לאמן כיתת גח"ל. הוא השתתף במבצעים רבים בחייו וביניהם מבצע חורב בו נפצע יעקב אנושות בריאותיו מהפצצת מטוסי האויב. הוא הובל לתחנת האיסוף בעוג'ה אל-חפיר, שם מת בעת שנותח.

בן תשע-עשרה בנפלו.

אנחנו למדנו מקריאה על יעקב שהוא מאוד אהב אנשים, חינך את החיילים בפלוגתו לאהבת הארץ ולחימה למענה.
נעם בלסבלג ונעה גבאי י6

# data[].attributes.headline
אברהם ללוש אשר

# data[].attributes.subject
אברהם ללוש אשר

# data[].attributes.body
אברהם, בנם של בלה-נחה וישעיהו,                   נולד בשנת 1928   בפולין. ובן 20 היה במותו.
גדל והתחנך בעיר פודמביצה שבמחוז לודז'.
משפחתו של אברהם נספתה באפריל בשנת 1942  , ימי האימים של השואה.
נשאר לבד ללא משפחתו  וניל לאחר שמצא מקלט בבית משפחה נוצרית, ובהמשך - החל לעבוד בבית חרושת לייצור נקניק שהיה חיוני לגרמנים.
למדתי רבות על אברהם ובעיקר שעשה הכל כדיי שיהיה מדינה יהודית. בן אדם מאוד חזק ואופטימי ומלא תקווה  והמשיך בחיוו גם כאשר כל משפחתו נספתה בשואה
ניצן גהוורי י5

# data[].attributes.body
נדב הימן

אין תמונה

ברוך נולד ברומניה. גדל והתחנך בעיר הולדתו. מנעוריו היה ציוני וחבר בית"ר.
כל משתפחתו נספתה בשואה.
ברוך היה מאוד חזק. הוא היה מלא אופטימיות ותקווה, ולמרות הקשיים והחוויות המטלטלות שעבר בחייו, התגייסה לצבא למען מדינת ישראל.

# data[].attributes.headline
צבי אלימלך רייצר

# data[].attributes.subject
צבי אלימלך רייצר

# data[].attributes.body
נולד ב1925 בהונגריה ובן 23 היה במותו.
לאחר השחרור הצטרף להדרכה חלוצית בהונגריה והיה מעמודי התווך שלה. הוא העפיל לארץ ב1946 באונייה "הנרייטה סאלד" ובדצמבר עם שחרורו ממחנה המגורשים, הצטרף לחבורתו והם השתקעו בפרדס חנה.
תחילה עבד צבי כפועל, ולאחר מכן החל ללמוד את מלאכת הצבעות.
בעקבות תצפית שעשה הוא נפגע בראשו ומותו נקבע בדרך לבית החולים בילינסון.
רותם בן עזרא

# data[].attributes.headline
יצחק גרין ירקוני 

# data[].attributes.subject
יצחק גרין ירקוני 

# data[].attributes.body
ניקול אילייבסקי י1
יצחק, נולד ביום ב' בשבט תרפ"ו (17.1.1926) ברומניה, בעיר המחוז בוטושאן ונפל בעת שירותו בצהל  בכ"ז בחשוון תשי"א (7.11.1950) .בן 25 היה בנופלו

בשנת 1942, לאחר שאביו נספה בידי הגרמנים ואמו נפטרה ברומניה, עלה יצחק לארץ ברכבת מרומניה דרך טורקיה.
הוא נקלט במוסד החינוכי במגדיאל, שם סיים את לימודיו, לאחר מכן עסק בחקלאות.
בשעות הפנאי הירבה לקרוא.
בשנת 1950 גויס יצחק לצה"ל ושירת בחיל האוויר .

# data[].attributes.headline
אברהם אובגוש

# data[].attributes.subject
אברהם אובגוש

# data[].attributes.body
הוא עבר כל כך הרבה בחייו, שרד את השואה כדי למות בארץ אבל אני מניחה שבשבילו זה היה שווה את זה.
מאיה פפר י1

# data[].attributes.headline
אברהם אובגוש

# data[].attributes.subject
אברהם אובגוש

# data[].attributes.body
נולד ב 10.2.1921 בפולין ונפל 25.11.1948 בן 27 במותו.
שק סיים בית ספר תיכון ולאחר מכן הוא למד את מקצוע ליטוש היהלומים, ומשם פיתח קריירה בנושא.
מבין כל משפחתו של יעקב הוא היחיד ששרד בחיים לאחר שלוש שנים שהיה כלוא במחנה עינויים. משפחתו  נלקחה למחנות ההסגר והשמדה ושם נרצחה.  בתום המלחמה חזר לבריסל ומשם עבר לאנטוורפן וחיכה לאישור כניסה לארצות הברית מכיוון ששם דודתו גרה והיא הקרובת משפחה היחידה שנשארה בחיים.
יעקוב עלה לארץ בשנת 1948 על סיפון האונייה, הוא ידע עברית  וזה עזר לו להתקדם ולהגיע לארץ בנוסף מכיוון שידע עברית הוא היה המתרגמן באונייה. כשעלה צירפו את שק לחיל השריון ולגדוד 54 בחטיבת גבעתי, חטיבה מספר 5, שם הוכשר כחובש וגילה הצטיינות רבה בתפקידו כחובש פלוגתי. יעקב היה בן עשרים ושבע בנפלו. הובא למנוחת עולמים בבית   הקברות הצבאי בכפר ורבורג.

שיר אברהם ואלה חי זרמון י1

# data[].attributes.body
יובל גיגי, דנה היילפרין, לי בן-יהודה י'8.
אברהם ומשפחתו חיו בעיירה בפולין ולאחר הכיבוש הגרמני הם נשלחו לגטו. באפריל 1942 החל הגירוש מהגטו בו משפחתו של אברהם נספתה במחנה ההשמדה במשאיות הגז, אברהם ניצל לאחר שמצא מקלט בבית משפחה נוצרית.
בשנת 1945 אברהם עלה לארץ והתחיל לשקם את חייו. כשפרצה מלחמת העצמאות התגייס אברהם להגנה ונפל בקרב על קיבוץ יחיעם בשנת 1948.

# data[].attributes.body
רינה למברגר, נולדה בברלין  ב1929 ונפלה ב1950 בגיל 21  בעת שירותה בחיל הקשר והתקשוב.
בעקבות הקריאה למדתי  על רינה שהייתה אישה אמיצה וחזקה שהייתה  מלאת תקווה ואהבה לארצה ושירתה במדים בגאווה ואומץ.   אני מעריכה אותה שאחרי טראומת ילדותה וכל התלעות שעברה כדי להגיע לארץ ישראל והתלעות שעברה בהגיעה היא החליטה להתגייס לצהל כדי להילחם למען עצמאות המדינה ושירתה בתפקיד ובמדים בגאווה ואומץ רב יהי זיכרה ברוך.
מגישה כרמל מור י1

# data[].attributes.headline
אמילי ליטווק  ויעל אלון י5

# data[].attributes.subject
אמילי ליטווק  ויעל אלון י5

# data[].attributes.body
צפורה יעקובוביץ  הייתה גיבורה בשואה שכל הזמן ניסתה לעזור ליהודים למרות שמצבה היה לא טוב, צפורה הועסקה במאפייה, ובעבודתה זו השתדלה לספק לחם ליהודים הרעבים.לאחר סיום המלחמה צפורה עלתה לארץ, ב שנת 1946  הצטרפה לכפר עציון שבהר חברון איפה שהייתה שקטה ומסורה לעבודה  נקלטה בחברה והשתדלה להתערות גם בשפה העברית ובתרבותה. היע תרמה רבות לארץ ישראל ובצער רב נפלה ב13/5 1948 כשפרץ כוח הליגיון את ביצורי הכפר.

# data[].attributes.body
א. טל רום וליהי בן טובים
ב. רינה למברגר ז"ל
ג. תמונה:
ד. למדנו על רינה שהיא הייתה אישה מאד חזקה, לא ויתרה גם כשהיה מאד קשה. היא נשארה אופטימית ומלאת תקווה, ולמרות הקשיים והחוויות המטלטלות שעברה בחייה, התגייסה לצבא למען מדינת ישראל.

# data[].attributes.headline
רחל (רניה) הילר

# data[].attributes.subject
רחל (רניה) הילר

# data[].attributes.body
נטע אגר.
רחל (רניה) הילר.
רחל נולדה בתאריך 9.3.1924, בעיר לודז׳.
הגיעה ממשפחה אמידה אבל עם מלחמת העולם השנייה הגיעה גם בעיה כלכלית. שני הוריה מתו מרעב בגטו והיא נשארה לבדה עם אחיה הקטן, הצעיר ממנה ב7 שנים. היא דאגה להסתיר את אחיה, אבל כשנסגרו את גטו לודז׳ היא לא הצליחה להגן עליו יותר והוא נשלח למשרפות. היא עברה ממחנות עבודה שונים כשהייתה חלשה, אבל היא הצליחה לראות את סוף המלחמה.

# data[].attributes.headline
רחל (רניה) הילר

# data[].attributes.subject
רחל (רניה) הילר

# data[].attributes.body
נטע אגר.
רחל (רניה) הילר
נולדה בתאריך 9.3.1924 בלודז׳ שבפולין. באה ממשפחה אמידה אבל עם פרוץ מלחמת העולם השנייה באה ההתמוטטות הכלכלית. הוריה של רחל מתו מרעב בגטו והיא נשארה לבד עם אחיה הקטן. כשגטו לודז׳ חוסל היא לא הצליחה להגן עליו והוא לקח למשרפות. למרות הכל, רחל הצליחה לראות את סוף המלחמה.

# data[].attributes.body
באפריל 1945 שוחרר מחנה דכאו על ידי האמריקאים, ומיכאל נמצא בו כשמכל משפחתו הגדולה לא נותר איש. הוא נדד בין מחנות העקורים באירופה והצטרף לתנועת הציונים הסוציאליסטים "דרור"

לורן בר

# data[].attributes.headline
צפורה (פייגה) יעקובוביץ
צפורה (פייגה) יעקובוביץ

# data[].attributes.subject
צפורה (פייגה) יעקובוביץ
צפורה (פייגה) יעקובוביץ

# data[].attributes.body
בסיפורה של צפורה היא מספרת שהגיעה חזרה לביתה לאחר המלחמה וראתה אותו שומם, זה עזר לי להבין כמה המלחמה הזאת הרסה וכמה הצלקת ממנה הייתה גדולה. לאחר שנהרגה במלחמה גם השאריות האלו נעלמו לנצח.
תמר אבן דר מאנדל

# data[].attributes.body
יעל אשרי, יובל רובין, מעיין אברויה וזוהר שובל י׳3
נולד בפולין ב1927, כל משפחתו של זאב גורשה לגטו ורשה שם נספו כולם מלבדו, רק הוא הועבר משם לגטו בלאבה. בהמשך שהה שנתיים במחנה המוות אושוויץ.
שם היה פעיל במחתרת, עד ששוחרר ע״י הרוסים.
זאב היה לוחם בגולני ונפל במלחמת העצמאות בשנת 1948.

# data[].attributes.headline
בר גרינבאום 

# data[].attributes.subject
בר גרינבאום 

# data[].attributes.body
יצחק גרין
לאחר שאביו נספה בידי הגרמנים ואמו נפטרה ברומניה, עלה יצחק לארץ בשנת 1942.
בשנת 1950 יצחק התגייס לצה"ל ושירת בחיל האוויר.
ב 7.11.1950 נפל בעת שירותו

# data[].attributes.body
לאחר שאביו נספה בידי הגרמנים ואמו נפטרה ברומניה, עלה יצחק לארץ בשנת 1942.
בשנת 1950 יצחק התגייס לצה"ל ושירת בחיל האוויר.
ב 7.11.1950 נפל בעת שירותו.
אגם אמיר

# data[].attributes.headline
יצחק מלר - שלוסר

# data[].attributes.subject
יצחק מלר - שלוסר

# data[].attributes.body
בעקבות הקריאה עליו ראינו כמה הוא עבר בחייו הקצרים וכמה תרם ועזר למדינה. אנחנו מעריכות אותו על כך שעשה כל שביכולתו כדי להגן על הסביבה, להגן על חבריו, ובעיקר להגן על המדינה.
אלונה כספי, סתיו הראל, שירה קטלן.

# data[].attributes.headline
לחצו על סימן הפלוס

# data[].attributes.subject
לחצו על סימן הפלוס

# data[].attributes.body
לאחר תיפתח כרטסת כתבו בה:
א. את שמכם
ב. שם של חלל נצר אחרון
ג. הוסיפו את תמונתו
ד. כתבו מחשבה משהו שלמדתם מקריאתכם על החלל (עד שני משפטים)
לאחר מכן העבירו את התמונה למקום פנוי בלוח