# data[].attributes.body
Doppler

-       Doppler er en kort for hovedet fortæller: ”Min far er død. Og i går tog jeg livet af en elg. Sådan er det.” (s.9 l.1-3)

-       Der er indre synsvinkler, hvilket gør at læseren hele tiden ser fortællingen fra Dopplers synsvinkel og automatisk får læseren til at holde med Doppler, selvom han endelig er en rigtig anihelt.

Kalven Bongo (s.15)

-       Bongo har lige mistet sin mor, Doppler slår hende ihjel. Det får  Doppler til at se stærk ud, og idet at Doppler ikke slår Bongo ihjel, ser Bongo også Doppler, som en perfekt kandidat, som hans nye ”beskytter”. Det er simpelthen overlevelsesinstinktet der får Bongo til at vende tilbage gang på gang. Det skal også siges at det er normalt ude i naturen at nogle bare ikke overlever, eller som set i dette tilfælde, bliver dræbt af andre dyr. Samtidig har Doppler et stort lem, hvilket i dyreverden ofte ses som et tegn på netop at være en stærk leder. Bongo er stadig en kalv, så det er han fulde natur at prøve at finde sådan en ”stærk leder”.

Konen (s.37)

-       Konen er blevet forladt af hendes mand. Hun fik aldrig en god grund til det, og forsøger både at være forstående og at støtte Doppler, men har det også hårdt, da hun nu lige pludselig på en måde var blevet ene-mor og også skal forsørge hele huset selv. Jeg tror hun faktisk er bange for at miste Doppler. Så da hun finder ud af at hun er gravid, ser hun det som en kæmpe lettelse, da hun nu tror at hun kan få Doppler til at flytte tilbage.

Nora (s.72)

-       Nora er midt i teenagealderen og er fyldt med hormoner og meninger. Hun ser sin far som noget totalt pinligt og ønsker endelig bare at folk ikke skal bedømme hende, ud fra ham. Og da slet ikke i den tilstand han er i nu.

Gregus (s.91 og 98)

-       Gregus er stadig meget lille og ser derfor stadig meget op til sin far. Dog forstyrre det ham at hans far lige pludselig ikke ville bo hjemme mere. I den alder har man det med at skyde skylden på sig selv, men da alle formendeligt har påmindet ham om at det altså ikke er hans skyld, får han behovet for at spørge. Da han så ellers kommer med sin far op i skoven, kan han kun se op til sin far igen. Som fireårig efterligner man meget, og faren er en af dem de små tit elsker at efterligne. Han har været der lige fra første dag og må alt det man ikke selv må. Og idet at Doppler ikke har været hjemme i lang tid, gør at han er ekstra spændende at efterligne. Alt er spændende og nyt, og efter en lang dag med så mange nye indtryk, falder Gregus hurtigt i søvn, da han endelig ved med sikkerhed at hans far elsker ham. Indsvøbt af hans fars duft fra jakken, kan Gregus endelig slappe af i musklerne fra kulden.

# data[].attributes.body
Vælg en ny synsvinkel

Kalven Bongo

Hvor er mor egentlig, og hvem er den her mand. Jeg er træt og sulten. Nu har vi rendt rundt i denne her skov det meste af dagen, til sidst blev han dog træt, altså manden, og gav op. Manden giver mig mad nogen gange, tror bare jeg bliver hængende. Her er varmt. Jeg tror jeg slår ham ihjel en dag, men ikke nu. Survival of the fittest. Jeg ved ikke om det var ham der fik mor til at forsvinde, men lige nu virker han meget rolig.

# data[].attributes.body
Sofa

# data[].attributes.body
Sander

# data[].attributes.headline
Skriveøvelse ifm. DopplerKalven Bongo:Mennesket har jagtet mig det meste af dagen. Den er en meget spøjs type. Nu ligger vi her i læstedet og den kigger på mig. Dens er øjne blå. De minder mig om min mors. Ikke fordi de ligner eller noget, mere fordi de ser mig. Mennesket ser mig, som min mor så mig. Og jeg ser den. Jeg ser dens ensomhed, selvom den ikke selv kan se det. Nu min mor er væk er jeg også alene. Det derfor jeg bliver ved med at komme tilbage når han jager mig væk. Fordi vi begge har brug for hinanden for ikke at være ensomme. Men den er altså lidt spøjs, mennesket. Den stikker en pinde-pind igennem min pels så min pels bliver blød. Det er meget fint, men jeg kan ikke helt forstå hvad det gør godt for. Og så sidder den i halve og hele dage og lave menneske lyde. Min mor har altid lært mig at man skal være stille, så man ikke tiltrækker uønsket opmærksomhed, men mennesket kalder og kalder dagen lang. Konen:Inde i butikken finder jeg hurtigt minimælken, som vi mangler til morgenmaden i morgen. Normalt var det Andreas der cyklede ned efter småting, men de sidste mange måneder har jeg jo været nød til at gøre det selv. Nora er selvfølgelig også en god hjælp, men hun skal have tid til at passe sin skole og til at være ung. Godt som jeg står i mine egne tanker står han pludselig der. Min første reaktion er lettelse. Han er i live! Men derefter kommer vreden frem i mig. Hvad pokker har han gang i. Jeg står her alene med to børn (snart tre), og imens laller han rund ude i skoven. Og så at møde ind i en butik, mens han ser sådan ud! Klædt i skidt fra top til tå! Jeg kan mærke at vreden syder ud af mig og det forskrækker mig. Jeg er ikke den slags person, der laver et offentligt optrin. Så hurtigt som vreden kom ebber den ud igen. Jeg må hen og forklare det for ham. Stille et ultimatum, så han kommer hjem.Nora:Jeg kan simpelthen ikke begribe hvad der er gået af ham. Ham som plejede at tage sig af mig da jeg var lille, og som altid var der for familien. Jeg kan slet ikke genkende ham og ville faktisk ønske han ikke var her. Og hvad sker der for at han prøver at overtale mig til at holde fest?! Han er forælderen for pokker. Det er ham der skal siget til mig at jeg heller må passe på derude, at jeg ikke skal komme for sendt hjem og at jeg skal huske at ringe hver anden time. Og her står han så. ”Kom og sov rusen ud i teltet i morgen”. Det bliver så pinligt, hvis de andre fra klassen hører om ham. Gid han bare kunne være min far igen.Gregus:Her er meget dejligt ved teltet. Far har stegt kød til morgenmad og det er mærkeligt, men her er meget dejligt. Og så har jeg savnet far. Her er meget dejligt, men der er også dejligt derhjemme, så jeg forstår ikke hvorfor han skal bo herude. Måske er det Bongo. For Bongo er fars ven, og Bongo kan jo ikke bo derhjemme.

# data[].attributes.subject
Skriveøvelse ifm. DopplerKalven Bongo:Mennesket har jagtet mig det meste af dagen. Den er en meget spøjs type. Nu ligger vi her i læstedet og den kigger på mig. Dens er øjne blå. De minder mig om min mors. Ikke fordi de ligner eller noget, mere fordi de ser mig. Mennesket ser mig, som min mor så mig. Og jeg ser den. Jeg ser dens ensomhed, selvom den ikke selv kan se det. Nu min mor er væk er jeg også alene. Det derfor jeg bliver ved med at komme tilbage når han jager mig væk. Fordi vi begge har brug for hinanden for ikke at være ensomme. Men den er altså lidt spøjs, mennesket. Den stikker en pinde-pind igennem min pels så min pels bliver blød. Det er meget fint, men jeg kan ikke helt forstå hvad det gør godt for. Og så sidder den i halve og hele dage og lave menneske lyde. Min mor har altid lært mig at man skal være stille, så man ikke tiltrækker uønsket opmærksomhed, men mennesket kalder og kalder dagen lang. Konen:Inde i butikken finder jeg hurtigt minimælken, som vi mangler til morgenmaden i morgen. Normalt var det Andreas der cyklede ned efter småting, men de sidste mange måneder har jeg jo været nød til at gøre det selv. Nora er selvfølgelig også en god hjælp, men hun skal have tid til at passe sin skole og til at være ung. Godt som jeg står i mine egne tanker står han pludselig der. Min første reaktion er lettelse. Han er i live! Men derefter kommer vreden frem i mig. Hvad pokker har han gang i. Jeg står her alene med to børn (snart tre), og imens laller han rund ude i skoven. Og så at møde ind i en butik, mens han ser sådan ud! Klædt i skidt fra top til tå! Jeg kan mærke at vreden syder ud af mig og det forskrækker mig. Jeg er ikke den slags person, der laver et offentligt optrin. Så hurtigt som vreden kom ebber den ud igen. Jeg må hen og forklare det for ham. Stille et ultimatum, så han kommer hjem.Nora:Jeg kan simpelthen ikke begribe hvad der er gået af ham. Ham som plejede at tage sig af mig da jeg var lille, og som altid var der for familien. Jeg kan slet ikke genkende ham og ville faktisk ønske han ikke var her. Og hvad sker der for at han prøver at overtale mig til at holde fest?! Han er forælderen for pokker. Det er ham der skal siget til mig at jeg heller må passe på derude, at jeg ikke skal komme for sendt hjem og at jeg skal huske at ringe hver anden time. Og her står han så. ”Kom og sov rusen ud i teltet i morgen”. Det bliver så pinligt, hvis de andre fra klassen hører om ham. Gid han bare kunne være min far igen.Gregus:Her er meget dejligt ved teltet. Far har stegt kød til morgenmad og det er mærkeligt, men her er meget dejligt. Og så har jeg savnet far. Her er meget dejligt, men der er også dejligt derhjemme, så jeg forstår ikke hvorfor han skal bo herude. Måske er det Bongo. For Bongo er fars ven, og Bongo kan jo ikke bo derhjemme.

# data[].attributes.headline
Kalven Bongo: Jeg har nu gået rundt med ham manden i et par dage. Ham der fik min mor til at falde om. Vi har hygget os gevaldigt de seneste par dage, og her den anden dag var der også en meget lille mand med som var rigtig god at lege med. Jeg ved ikke lige hvorfor han bor oppe i skoven i stedet for nede i byen med alle de andre mennesker, men jeg er glad for at han er her. Konen:Nu har Doppler boet oppe i skoven de sidste 6 måneder og jeg er ved at blive sindssyg. Jeg ved ikke om han har slået hovedet eller hvad der skete for ham. Det er som om han bare er blevet ligeglad med os fra den ene dag til den anden. Kujon. Jeg ved ikke hvorfor at han lige pludselig ikke gider være sammen med os mere, og med den her graviditet er jeg nød til at tage stilling til hvad jeg vil gøre. Jeg har fortalt ham at hvis han ikke kommer hjem til maj, der hvor jeg har termin, så er det slut. Mon ikke det kan få ham på ret køl.

# data[].attributes.subject
Kalven Bongo: Jeg har nu gået rundt med ham manden i et par dage. Ham der fik min mor til at falde om. Vi har hygget os gevaldigt de seneste par dage, og her den anden dag var der også en meget lille mand med som var rigtig god at lege med. Jeg ved ikke lige hvorfor han bor oppe i skoven i stedet for nede i byen med alle de andre mennesker, men jeg er glad for at han er her. Konen:Nu har Doppler boet oppe i skoven de sidste 6 måneder og jeg er ved at blive sindssyg. Jeg ved ikke om han har slået hovedet eller hvad der skete for ham. Det er som om han bare er blevet ligeglad med os fra den ene dag til den anden. Kujon. Jeg ved ikke hvorfor at han lige pludselig ikke gider være sammen med os mere, og med den her graviditet er jeg nød til at tage stilling til hvad jeg vil gøre. Jeg har fortalt ham at hvis han ikke kommer hjem til maj, der hvor jeg har termin, så er det slut. Mon ikke det kan få ham på ret køl.

# data[].attributes.body
Jens