# data[].attributes.body
Sirkka Heinonen: Tulevaisuustietoisuus

Tulevaisuusajattelu/tietoisuus on ominaisuus/luonteenpiirre ihimisessä jota voi kehittää.
Pyrittävä ajattelemaan pidemmällä aikavälillä ja laajentamaan prespektiiviä

Ajatellaan: Pitkälle - laajasti -monimuotoisesti.

Tulevaisuuksien tutkimuksissa esitetään vaihtoehtoisia malleja voi olla useita. Tutkimusta tehdään tulevaisuuden tutkimuskeskuksessa Turun yliopistossa https://www.utu.fi/fi/yliopisto/turun-kauppakorkeakoulu/tulevaisuuden-tutkimuskeskus

Kaisa Oksanen: Poliittinen päätöksenteko ja kansallinen ennakointi

Podcastissa keskustelua käytiin jatkuvasta ennakoinnista. Mahdollisia kehityssuuntia on hahmotettava jatkuvasti ja visioitava minkä tyyppistä yhteiskuntaa kannattaisi edistää.

Tulevaisuuden muokkaaminen on ollut harvojen käsissä, mutta mukaan tulisi saada muitakin.
Strategiseen hallitusohjelmaan olisi hyvä panostaa ja ennakoida, tukee päätöksentekoa.

Tulevaisuusselonteko (hallitus), tulevaisuusvaliokunta, seminaarit ja keskustelut auttavat ennakoinnissa

Paula Laine: Ennakointi ja yhteiskunnan kehityssuuntien muovaaminen
Podcastissa pohditaan tulevaisuustiedon tuottamista
kuka pääsee muokkaamaan ja päättämään tulevaisuudesta. Tulevaisuustiedon hyödyntäminen pitäisi olla mahdollista kaikille

tieto kaikkien saataville.

Miten ennakointiin saadaan mukaan "kaikki". Olemassa
kansallinen ennakointiverkosto https://www.foresight.fi/

# data[].attributes.attachment_link.description
Miten tuoda tulevaisuudet nykyhetkeen ja tehdä niistä konkreettisia? Mitä on elämyksellinen ennakointi? Mikko Dufvan vieraan Stuart Candy ja aiheena etnografinen elämyksellinen ennakointi. Jakso on englanniksi.

# data[].attributes.body
YLE 3.11.2021

# data[].attributes.attachment_link.title
Metallialan osaajista on huutava pula –
Mikkelissä on lisätty opiskelupaikkoja vastaamaan kysyntään

# data[].attributes.attachment_link.description
Etelä-Savon ammattiopiston koulutustiloja on kehitetty viimeisen kahden vuoden aikana ja uusi kehityssuunnitelma on jo olemassa.

# data[].attributes.body
Tulevaisuustietoisuus

Tulevaisuusajattelu - tarkastellaan tulevaisuuttaa pitkällä aikavälillä, laajalla perspektiivillä ja monipuolisesti

Skenaariot tulevaisuudesta auttavat valmistautuessa muutoksiin työelämässä ja tarvittavassa koulutuksessa

Jatkuva oppiminen

Ennakoidaan koulutuksen kehittämistä ja muutostarpeita

Muutoksen tarve kasvaa

Kyky muuttua ja oppia uutta kasvaa

Tarvitaan kykykä oppia sekä opettaa

Työelämän muutos

Teknologian kehitys

Kulttuurin muutos

Arvomaailman muuttuminen

Työn sisältö muuttuu

Ei enää perinteistä polkua: opiskelu -> työ -> eläke, vaan jatkuva muutos johtaa elinikäisen oppimisen tarpeeseen ja tarvitaan uudenlaista koulutusta

Koulutusjärjestelmän muutos

Vastataan muuttuvan työelämän tarpeisiin. Tarvitaan uudenlaista osaamista

Muutokset tulevat nopeasti, opiskelun oltava joustavasti toteutettavaa

Tulevaisuustutkimus

Varaudutaan ennakkoon mahdollisiin muutoksiin ja mahdollistetaan ketterästi toimiminen, kun muutokset ajankohtaisia

Jatkuvaa, mahdollisia kehityssuuntia pyritään hahmottamaan jatkuvasti

Opettajan työn muutos

Jatkuvan kehityksen ja nopeiden muutosten vaikutus opettamiseen

Ammattitaitoinen opettajan pystyttävä vastaamaan tarvittaviin muutoksiin ja muutta omia opetusmenetelmiä

Arvomaailman muuttuminen

Arvokeskustelu

Tasa-arvo

Demokratia

Ihmisoikeudet opetustyössä

# data[].attributes.headline
Työ 2040 - Skenaarioita työn tulevaisuudesta (2017)

# data[].attributes.subject
Työ 2040 - Skenaarioita työn tulevaisuudesta (2017)

# data[].attributes.body
Julkaisussa käsitellään vaihtoehtoisia skenaarioita työn nykyiselle muodolle 2040 vuoteen mennessä.

Työajat, työtavat, työehdot, työnjako, johtamisjärjetelmät on muovautuneet nykyisen massatuotannon aikana, jatkossa muutos on väistämätön. Kolmen eri skenaarion avulla pohditaan mikä kaikki työssä muuttuu ja miten. Vaihtoehtoiset tulevaisuuden kuvat ovat: kunnialliset puurtajat, taipuisat tekijä tyypit ja taikurien talous. Näiden osalta pohditaan osaamisen muuttumista, johtamista, työn pirstaloitumista, työn merkitystä, töiden mahdollista katoamista ja vertaillaan eri vaihtoehtoje vaikutuksia ja pohditaan samalla yhteiskuntarakenteen ja globalisaation vaikutuksia

Ihmiset tarvitsee tulevaisuudessa kykyä oppia uutta, hallita omaa ajankäyttöä, tunnistaa oleellinen ja ajatella kriittisesti. Koulutusjärjestelmän muutosta ja joustavuutta tulevaisuudessa peräänkuulutetaan julkaisussa. Opiskelutavat myös nostetaan esiin mm. monimuotoisen opetuksen lisääntyminen, joustavampi ja kontekstisidonnainen oppiminen ja koulutuksen polarisoituminen Kaikissa esitetyissä skenaarioissa työelämä muuttuu paljon ja se vaati varmasti jatkuvaa oppimista ja joustavuutta työelämään sekä koulutukseen kannalta.

# data[].attributes.attachment_link.readable_text
Työ 2040 -skenaariojulkaisu nostaa julkiseen keskusteluun työtä muuttavia kehityskulkuja hypertuottavuudesta perustuloon. Työn muutos on oiva suurennuslasi yhteiskunnan muutoksen tutkimiseen, koska työ koskettaa meitä kaikkia. Julkaisun tarkoitus on tuoda esille tärkeimpiä teemoja, jotka muokkaavat työtämme - ja sitä kautta yhteiskuntaamme - ennen vuotta 2040.

Julkaisu rakennettiin yhdessä laajan sidosryhmäjoukon kanssa. Skenaariot luotiin kahdessa työpajassa, jotka järjestettiin syksyllä 2016 - tavoitteena oli haastaa laajaa joukkoa työelämän rakentajia miettimään mahdollisia työelämässä tapahtuvia muutoksia. Nämä näkökulmat kiteytettiin julkaisussa kolmeen mahdolliseen tulevaisuusskenaarioon. Näitä skenaarioita tarkastelemalla voimme keskustella siitä, millaista yhteiskuntaa haluamme rakentaa.

Ajatushautomo Demos Helsingin yhteistyössä Sitran, Verohallinnon, eläkeyhtiö Varman, Tieto Oyj:n ja Ammattiliitto Pron kanssa toteuttama Työ 2040 -julkaisu syventää ymmärrystä työn muutoksesta seuraavien vuosikymmenten aikana ja luotaa näiden muutosten vaikutuksia suomalaisen yhteiskunnan perustaan. Tavoitteemme on rohkaista työelämän edelläkävijöitä rakentamaan toivomaansa työelämää jo nyt.

# data[].attributes.attachment_link.title
Työ 2040 -Skenaarioita työn tulevaisuudesta - Demos Helsinki

# data[].attributes.attachment_link.description
Työ 2040 -skenaariojulkaisu nostaa julkiseen keskusteluun työtä muuttavia kehityskulkuja hypertuottavuudesta perustuloon. Työn muutos on oiva suurennuslasi yhteiskunnan muutoksen tutkimiseen, koska työ koskettaa meitä kaikkia. Julkaisun...

# data[].attributes.body
Twitter keskustelu 5.11.: Opettajien työuupumus. Uudistukset lukioissa, ja oppivelvollisuuden laajentaminen yhtäaikaa koron lisäämien haasteiden kanssa kuormittaneet.

HS tarttui aiheeseen ja keskustelu jatkui https://www.hs.fi/kotimaa/art-2000008389364.html

Opetusministeri antoi aiheesta myös omat kommentit. HSY 9.11. https://www.hs.fi/politiikka/art-2000008390140.html

# data[].attributes.body
HS 8.11.2021

# data[].attributes.attachment_link.readable_text
Helsinki onnistui syksyllä saamaan lähes kaikki kevään ysiluokkalaiset takaisin koulun penkille, mutta keskeyttämisistä myöhemmin on vielä liian aikaista sanoa.

Helsinkiläisten lukioiden ja ammattioppilaitosten opettajat kokevat, että työmäärä on kasvanut tänä syksynä, kun oppivelvollisuus on laajentunut.

Näin kertoo tuore kaupungin väliraportti toiselta asteelta.

Haluamme tietää lisää sekä Helsingistä että muualta pääkaupunkiseudulta. Miten arki on muuttunut oppilaitoksissa? Entä tavoitetaanko ne nuoret, joilla on suurin riski pudota koulutuksesta kokonaan pois?

Helsingin raportin mukaan vastaus on kyllä, mutta ei aivan kaikkia.

Kun yhteishaun tulokset kesällä valmistuivat, peruskoulujen opintojen ohjaajat alkoivat tavoitella niitä nuoria, jotka eivät saaneet opiskelupaikkaa. Kesällä tätä työtä teki myös etsivä nuorisotyö.

Moni löysikin itselleen sopivan opiskelupaikan. Elokuun lopussa vielä paikkaa vailla olevat siirtyivät kaupungin vastuulle ja tarkemmin sanottuna Ohjaamojen huoleksi.

Syyskuun puolivälissä Helsingissä vielä 0,9 prosenttia viime kevään yhdeksäsluokkalaisista eli 51 nuorta oli ilman opiskelupaikkaa.

Peruskouluihin on lisätty syksyllä määräaikaisia opintojen ohjaajia. Toisella asteella taas Helsingissä periaatteena on, että koko koulu ohjaa. Koulun henkilökunnan pitäisi siis tuntea opiskelija niin hyvin, että hän voisi esimerkiksi saada tarpeidensa mukaista tukea opiskeluunsa ennen kuin poissaoloja alkaa kertyä suuria määriä.

Oppivelvollinen voi erota itse vain, jos hänellä on jo opiskelupaikka muualta. Keskeyttämisistä tästä huolimatta on vielä niukasti tietoa.

Raportissa listataan kuitenkin useita asioita, joissa olisi vielä korjattavaa. Esimerkiksi vaativaa erityistä tukea tarvitseville nuorille ei ole tarpeeksi opiskelupaikkoja tarjolla. Ruotsinkieliseltä puolelta varsinkin puuttuu opinto-ohjaajia. Oppivelvollisuuden valvomiseen kehitetyssä Valpas-järjestelmässä on vielä kaikenlaisia puutteita.

Oppivelvollisuuden laajentaminen ei ole aiheuttanut ryntäystä Helsingin oppilaitoksiin muista kunnista. Maksuttomuuden kustannukset kaupunki arvioi etukäteen paljon suuremmiksi kuin valtio aiemmin, mutta tästä ei vielä ole tarkempia tietoja.

Väliraportista selviää sen sijaan, että opettajat ja oppilaitosten johto ja muu henkilökunta kokevat, että työmäärä on kasvanut.

Ammatillisessa koulutuksessa on jouduttu setvimään tietokoneongelmia, lukioissa sähköisten oppimateriaalien käyttöönottoa. Työaikaa on palanut yllättävän paljon hankintoihin, huoltoon, erilaisiin kirjauksiin ja palautuksiin. Lisää sähläystä on varsinkin ammatillisessa koulutuksessa aiheuttanut se, että samassa ryhmässä on tyypillisesti eri ikäisiä opiskelijoita. Osalla siis on oikeus maksuttomaan opiskeluun, osalla ei.

Haluamme kuulla lisää. HS kokoaa juttua varten tietoja siitä, millaista pääkaupunkisedun lukioissa ja ammatillisissa oppilaitoksissa nykyisin on.

Toivomme vastauksia opiskelijoilta ja opettajilta, mutta myös muulta henkilökunnalta ja vanhemmilta.

Voit vastata alla olevaan verkkokyselyyn tai lähettää sähköpostia osoitteeseen maija.aalto@hs.fi. Vastausaikaa on maanantaihin 15.11. saakka.

Huomaathan, että HS ei julkaise jutuissaan sitaatteja sellaisilta vastaajilta, joiden oikea nimi ja yhteystiedot eivät ole toimituksen tiedossa.

# data[].attributes.attachment_link.title
Koulutus | Oppivelvollisuuden laajentaminen lisäsi Helsingissä opettajien työmäärää - HS kerää kokemuksia koulujen arjesta

# data[].attributes.attachment_link.description
Helsinki onnistui syksyllä saamaan lähes kaikki kevään ysiluokkalaiset takaisin koulun penkille, mutta keskeyttämisistä myöhemmin on vielä liian aikaista sanoa. Helsinkiläisten lukioiden ja ammattioppilaitosten opettajat kokevat, että työmäärä on kasvanut tänä syksynä, kun oppivelvollisuus on laajentunut. Näin kertoo tuore kaupungin väliraportti toiselta asteelta. Haluamme tietää lisää sekä Helsingistä että muualta pääkaupunkiseudulta.

# data[].attributes.body
HS 8.11.2021
Aiheesta uutisointi jatkui mm. 12.11. Radion Novan uutisissa
HS kirjoitti aiheesta lisää myös tämän jälkeen

# data[].attributes.attachment_link.readable_text
"Suomessa on vaalit neljän vuoden välein, ja koulutushan on yhteiskunnan supervoima. Jos joitakuita linjanmuutos ärsyttää, niin sitten ärsyttää", Kurvinen sanoo.

Linja korkeakoulupolitiikassa on muuttunut, sanoo korkeakouluista vastaava tiede- ja kulttuuriministeri Antti Kurvinen (kesk) HS:n haastattelussa.

"Minä en keskitä vaan haluan laajentaa korkeakoulutuksen saavutettavuutta", hän sanoo.

"Korkeakoulupolitiikka on ollut viimeiset 10-15 vuotta rajusti keskittävää. Korkeakouluille on sanottu, että menkää yhteen kohti isompia yksiköitä, profiloitukaa ja karsikaa sivupisteitä", Kurvinen kuvailee useiden edellisten hallitusten sanomaa, joka ei keskustalle kelpaa.

"Pienikin yksikkö voi olla hyvä ja profiloitunut", Kurvinen täsmentää.

Suomessa siirryttiinkin hallituksen vaihduttua kesällä 2019 kertaheitolla keskitetystä korkeakoulupolitiikasta hajautettuun, mikä on herättänyt myös arvostelua tai ainakin hämmennystä.

Yliopistot ovat Wilhelmssonin mukaan hyvin sitoutuneet profiloitumiseen, ja suuntaa on pidetty hyvänä.

"On voimavarojen tuhlausta, jos monia asioita on liian monessa paikassa", sanoo Wilhelmsson, jolta on juuri ilmestynyt kirja kymmenen vuoden takaisesta yliopistouudistuksesta.

Wilhelmssonin mukaan aluepolitiikka on hyvä instrumentti alueille mutta ei sovi korkeakoulujen uudistamiseen.

Kurvisen mukaan tiedeväenkin pitäisi kunnioittaa politiikkaa ja demokratiaa.

"Suomessa on vaalit neljän vuoden välein, ja koulutushan on yhteiskunnan supervoima. Jos joitakuita linjanmuutos ärsyttää, niin sitten ärsyttää", Kurvinen torjuu arvostelun.

Ensisijainen reitti korkeakoulutuksen laajentamiseen kulkee Kurvisen mukaan aloituspaikkojen ja koulutusvastuiden lisäämisen kautta. Koulutusvastuu tarkoittaa oikeutta antaa tietyn alan, kuten diplomi-insinöörin tai psykologin, tutkintoja.

Toinen keino laajentaa ja hajauttaa korkeakoulutusta on Kurvisen mukaan yliopistokeskusten roolin vahvistaminen ja selkeyttäminen.

Hallitusohjelma lupasi turvata keskusten toimintaedellytykset.

Kurvinen harkitsee jopa lainmuutoksia, jotka selkeyttäisivät yliopistokeskusten asemaa ja tekisivät niistä "miniyliopistoja".

Miniyliopisto on Kurvisen mukaan lähinnä lempinimi keskuksille.

"Yliopistokeskukset ovat ketteriä toimijoita, mutta nehän eivät ole itsenäisiä. Esimerkiksi Kokkolassa kävi juuri ilmi, että keskuksen epämääräinen asema hankaloittaa kansainvälistä yhteistyötä ja aiheuttaa ihmettelyä, että mikä otus tämä on", kauhavalainen Kurvinen kertoo esimerkin Keski-Pohjanmaalta.

Suomen kuusi yliopistokeskusta sijaitsevat alueilla, joilla ei ole omaa yliopistoa, vaan niissä on muiden eli "emoyliopistojen" toimintaa.

Esimerkiksi Kokkolan yliopistokeskuksessa Chydeniassa on tarjolla Jyväskylän, Oulun ja Vaasan yliopistojen opintoja, kuten opettajakoulutusta.

Muut yliopistokeskukset sijaitsevat Kajaanissa, Lahdessa, Mikkelissä, Porissa ja Seinäjoella.

Lokakuussa Kurvinen jo kertoi osoittavansa kolme miljoonaa euroa keskusten vahvistamiseksi. Lisärahat jaetaan pian hakemusten perusteella.

"Korkeakoulupolitiikka on ollut viimeiset 10-15 vuotta rajusti keskittävää. Korkeakouluille on sanottu, että menkää yhteen kohti isompia yksiköitä, profiloitukaa ja karsikaa sivupisteitä."

Uusia koulutusvastuita eli tutkinnonanto-oikeuksia on määrä jakaa ammattikorkeakouluille ja yliopistoille ensi vuoden alussa. Hakemuksia tuli syyskuun loppuun mennessä 20 korkeakoululta.

Tiede- ja kulttuuriministerinä kesällä 2019 aloittanut Annika Saarikko (kesk) päätti ensi töikseen, että Turun yliopisto saa pitkään havittelemansa luvan kouluttaa myös konetekniikan ja materiaalitekniikan diplomi-insinöörejä.

Kaakkois-Suomen ammattikorkeakoulun koulutusvastuisiin lisättiin liikunnan ja turvallisuusalan koulutus osana Savonlinnan elinvoimapakettia.

Yliopistoista myös Helsingin yliopisto, Vaasan yliopisto, Lapin yliopisto, Åbo Akademi, Turun yliopisto ja Lappeenrannan-Lahden teknillinen yliopisto (LUT-yliopisto) ovat hakeneet uusia oikeuksia.

Ammattikorkeakouluista valtaosa eli 13 haluaisi laajentaa koulutustarjontaansa.

Esimerkiksi Helsingin yliopisto on anonut oikeutta järjestää terveystieteiden maisterin ja tohtorin tutkintoihin johtavaa koulutusta.

Turun yliopisto haluaa laajentaa tekniikan koulutusalan vastuutaan myös sähkö- ja automaatiotekniikkaan.

Kurvinen ei vielä kerro, saavatko kaikki korkeakoulut haluamansa.

"Katsotaan nyt, hakemukset pitää käydä ensi läpi ja arvioida", hän sanoo.

Etujärjestöistä esimerkiksi Tekniikan akateemiset TEK on arvostellut diplomi-insinöörikoulutuksen pirstomista.

Järjestön mukaan järkevämpää olisi antaa lisää voimavaroja nykyisille yksiköille, sillä tutkintojen ripottelu ympäri Suomea ei tuo lisää osaajia paikallisille yrityksille.

Myös opetus- ja kulttuuriministeriön taustamuistiossa myönnetään, että koulutusvastuiden ripottelu hajauttaa voimavaroja.

Kurvisen mukaan ministeriön tulee kuitenkin kuunnella yritysten toiveita eri alueilla herkällä korvalla, koska yhä on koulutuskapeikkoja.

"Tavoitteemmehan on, että vuoteen 2030 mennessä vähintään puolet 25-34-vuotiaiden ikäluokista suorittaa korkeakoulututkinnon. Myös maahanmuuttajataustaisten koulutus pitää saada kuntoon", Kurvinen muistuttaa.

Opetusministeriön alaisten 13 yliopiston ja 22 ammattikorkeakoulun lisäksi Suomessa on Maanpuolustuskorkeakoulu, Poliisiammattikorkeakoulu ja Ahvenanmaan ammattikorkeakoulu sekä kuusi yliopistokeskusta.

Käytännössä "korkeakoulukuntia" on vielä enemmän, sillä esimerkiksi Metropolialla toimipisteitä on kymmenkunta.

Samaa niin sanotun rakenteellisen kehittämisen ilosanomaa on kuultu jo aiemmiltakin hallituksilta, vaikka korkeakouluista vastaavana ministerinä on ollut esimerkiksi demari.

Ministeri Kurvinen sanoo nyt, ettei uuden yliopiston perustaminen ole realistista, vaikka esimerkiksi Porissa haavetta on vaalittu hartaasti.

Väänäsen mukaan Satakunnassa on puutetta nuorista ja työvoimasta, minkä takia sinne tarvitaan koulutusperäistä ja työhön johtavaa maahanmuuttoa. Sama tilanne on edessä monessa muussakin maakunnassa.

# data[].attributes.attachment_link.title
Korkeakoulutus | Tiedeministeri Antti Kurvinen: Linja korkeakoulupolitiikassa on muuttunut - "Minä en keskitä"

# data[].attributes.attachment_link.description
"Suomessa on vaalit neljän vuoden välein, ja koulutushan on yhteiskunnan supervoima. Jos joitakuita linjanmuutos ärsyttää, niin sitten ärsyttää", Kurvinen sanoo. Linja korkeakoulupolitiikassa on muuttunut, sanoo korkeakouluista vastaava tiede- ja kulttuuriministeri Antti Kurvinen (kesk) HS:n haastattelussa. "Minä en keskitä vaan haluan laajentaa korkeakoulutuksen saavutettavuutta", hän sanoo. "Korkeakoulupolitiikka on ollut viimeiset 10-15 vuotta rajusti keskittävää.

# data[].attributes.headline
Millaista osaamista Suomi tarvitsee 2040?

# data[].attributes.subject
Millaista osaamista Suomi tarvitsee 2040?

# data[].attributes.body
Työ- ja elinkeinoministeriön tilaama tutkimus arvioi Suomen kansantalouden kehitysvaihtoehtoja tarkastelemalla millaista työvoimaa ja osaamista suomi tarvitsee 2040, se on toteutettu työvoima- koulutus ja energiapolitiikan valmistelua ja poliittista päätöstä varten.

Myös tässä tutkimuksessa on luotu vaihtoehtoiset skenaariot. Esitetyt skenaariot ovat perus-, osaamis-, ilmasto- ja väestöskenaario sekä yhteisvaikutusskenaario. Skenaarioiden avulla tarkastellaan toimintaympäristön epävarmuuden, väestönkasvun ja ikääntyvän väestön, ilmastopolitiikan, teknologian kehityksen, digitalisaation sekä koulutus- ja tutkimuspanostuksien vaikutuksia talouden rakenteelle, toimialoille ja työllisyydelle sekä muutosten luotettavaan ennakointia. Skenaarioilla on erilaiset vaikutukset kansantalouteen eri tavoin, mutta myös  näiden skenaarioiden toteutuminen yhtäaikaa huomioidaan.

Esiin nostetaan maahanmuuton mahdollisuudet, koulutustausta huomioiden, teknologiassa tapahtuvat muutokset, väestön kasvu ja näiden tuomat vaikutukset työvoiman kasvuun, ennusteet ovat maltillisia. Koulutuksen tarve maahanmuuttopolitiikassa huomioidaan myös. Koulutuksen suuntautuminen oikein nähdään tärkeänä, osaamisen kohdentaminen oikein on onnistuttava.

# data[].attributes.headline
Jatkuvan oppimisen Suomi (2018). Osaamisen tulevaisuuspaneli

# data[].attributes.subject
Jatkuvan oppimisen Suomi (2018). Osaamisen tulevaisuuspaneli

# data[].attributes.body
Tämän tulevaisuuspaneelin lähtökohtana oli tarkastella teknologian kehityksen vaikutusta osaamistarpeisiin sekä ennakoida mm. koulutuksen kehittämis- ja muutostarpeita.

Julkaisun mukaan työn murros koskee kaikkia aloja ja tarvitaan uudenlaista osaamista, jatkuvaa oppimista ja aktiivista osallistumista, myös koulutusjärjestelmän joustavuutta tulee lisätä. Jatkuva oppiminen edellyttää uudistuksia koko koulutusjärjestelmälle ja kaikilla tasoilla.

Yksilöillä on myös oma vastuu omasta osaamisesta, jatkossa meillä on ehkä useita työuria, työelämä on epävarmempaa ja ihmisten on myös osattava hyödyntää omaa itsetuntemustaan. Opiskelijoilla pitäisi olla möys joustavammat mahdollisuudet vaikuttaa opintojen sisältöön, erilaisia muuntokoulutuksia ja koulutuspaketteteja tarvitaan.

Työelämään syntyy uusia toimialoja ja tarvitaan uutta osaamista. Julkaisussa pohditaan myös yritysten vastuuta ja ketteryyttä muutoksessa, yritysten tulisi toimia mahdollistajana jatkuvan oppimisen ja työelämän yhteen sovittamisessa

Esiteltiin myös hankkeita joita valtioneuvosto on jo käynnistänyt varhaiskasvatuksesta korkeakouluihin.

Tässä on hyvin paljon samoja teemoja kuin Työ 2040 julkaisussa. Jatkuvan oppimisen merkitystä korostetaan työelämän muutoksessa, esiin nousi myös koulutusjärjestelmän muutostarpeet ja joustavuus. Varmasti tarvitaan myös kulttuurin muutosta, että jatkuva oppiminen ja kouluttautiminen ja mahdollinen alan vaihto on hyväksyttävää ja työnantajat suhtautuvat kehittyneeseen osaamiseen avoimemmin, vielä nämä ei mielestäni ainakaan kaikilla aloilla työelämässä näy.

# data[].attributes.body
Raportti avaa koulutustoimikuntien työskentelyä 2014-2016. Toimikuntien tehtävänä oli edistää koulutuksen ja työelämän vuorovaikutusta sekä saada tietoa eri koulutuksen järjestäjien tulevaisuuden osaamistarpeista. Raportissa on tarkasteltu yhteiskunnallisen muutoksen vaikutuksia eri toimialoille.

Raportissa huomioidaan laajasti vahvimmat muutokseen vaikuttavat tausta-ajurit, kuten tehokkuus-, tuotto- ja turvallisuuvaatimukset, arvojen, normien ja ideologioiden muutokset, poliittiset linjaukset, rakennemuutos, talouden kehitysnäkymät, teknologian kehitys ja globalisaatio, tässä on pyritty myös tunnistamaan jo käynnissä olevia muutosprosesseja sekä niiden vaikutuksia.

Työnaikana on pyritty tarkastelemaan eri toimialoilla tapahtuvia muutoksia lyhyellä ja pitkällä aikavälillä mm. uusia ammatteja ja osaamisyhdistelmiä on pyritty nimeämään. Projektissa on ollut hyvin laaja osallistujamäärä eri toimialoilta ja työssä on käytetty laajasti eri menetelmiä. Tuloksia voidaan hyödyntää eri tavoin mm. opetuksen sisältöjen ja tutkintorakenteiden kehittämisessä.

# data[].attributes.attachment_link.readable_text
Havaintoja ja kehitysehdotuksia koulutustoimikuntien ennakointikarttatyöskentelystä vuosina 2014-2016

Opetushallitus koordinoi koulutustoimikuntien ennakointityötä vuosina 2013-2016. Yhtenä ennakoinnin apuvälineenä käytettiin ennakointikattoja. Tässä julkaisussa on raportoitu ennakointikarttatyöskentelyssä löydetyt tulevaisuuden osaamistarpeisiin vaikuttavat muutoksen tausta-ajurit, käynnissä olevat muutokset sekä niiden aiheuttamat osaamistarpeet. Lisäksi raporttiin on koottu koulutustoimikuntien havaitsemia villejä kortteja sekä ideoita uusista ammateista ja osaamisyhdistelmistä.Opetushallitus koordinoi koulutustoimikuntien ennakointityötä vuosina 2013-2016. Yhtenä ennakoinnin apuvälineenä käytettiin ennakointikattoja. Tässä julkaisussa on raportoitu ennakointikarttatyöskentelyssä löydetyt tulevaisuuden osaamistarpeisiin vaikuttavat muutoksen tausta-ajurit, käynnissä olevat muutokset sekä niiden aiheuttamat osaamistarpeet. Lisäksi raporttiin on koottu koulutustoimikuntien havaitsemia villejä kortteja sekä ideoita uusista ammateista ja osaamisyhdistelmistä.

# data[].attributes.body
Jatkuva oppiminen

Oppimisen ja opetuksen lähtökohdat kurssilla kiinnostuin omasta oppimisesta ja miten sitä voisin kehittää jatkossa. Jatkuvan oppimisen teema kiinnostaa siis itsekkäistä syistä, mutta lisäksi mietin miten miten ihmiset saadaa motivoitumaan jatkuvaan oppimiseen ja muutokseen ja miten tähän voidaan vastata.

Jatkuva oppiminen tulee mielestäni olemaan merkittävä tekijä esim. työelämän muutoksissa

Tulevaisuustietoisuus

Miten pystytään vastaamaan tulevaisuuden työelämän muutoksiin. Mikä ala työllistää, mitä osaamista tarvitaan, miten kaikki vaikuttaa koulutustarpeisiin ja kuka tietää vastaukset näihin. Muun muassa nämä kysymykset heräsivät aineistoa tutkiessa siksi aihe  kiinnostaa ja jäi mietityttämään. Lisäksi jäin pohtimaan miten yritykset vastaavat ja miten ketterästi pystyvät muuttamaan omaa toimintaa muuttuvassa ympäristössä.

Havaitsin, myös että tulevaisuuden havainnoinnin eteen tehdään paljon työtä jo nyt. Löysin itselleni paljon uuttaa asiaa ja tutkittavaa.

Kysymykset

Työelämän muutosten vaikutus koulutukseen?

Miten jatkuvan oppimisen tarve näkyy ammatillisessa koulutuksessa?

# data[].attributes.body
Halusin tarkastella jatkuvaa oppimista ja tulevaisuustietoisuutta valitsemieni lähteiden kautta. Podcsatit esittelivät perusteellisesti tulevaisuustietosuutta. Sirkka Heinonen kertoo Podcastissa hyvin mitä tulevaisuustietoisuus on, mitä se tarkoittaa. Tulvaisuustutkimuksen avulla luodaan vaihtoehtoisia malleja eri tulevaisuuden näkymistä ja pyritään ajattelemaan pitkällä aikavälillä, laajasti ja monipuolisesti, eri  malleja voi olla useita. Samaa aihetta käsitellään myös kahdessa muussa kuuntelemassani podcastissa. Paula Laine kertoo vielä tarkemmin millaista tulevaisuudentiedon tuottaminen on, kuka tätä tietoa tuottaa ja ketkä sitä voivat tuottaa. Tieto halutaan myös kaikkien saataville. On olemassa myös kansallinen ennakointiverkosto, jossa kenellä tahansa on mahdollista verkostoitua ja perehtyä aiheeseen tarkemmin. Kolmannessa podcastissa avataan tarkemmin miten tulevaisuutta pystytää muokkaamaan ennakoimalla ja miten poliittisessa työssä hyödynnetään mm. strategistahallitusohjelmaa. Ennakointi ja tulevaisuuden kuvan  muodostaminen on oleellista, jotta pystytään kehittämään ja vastaamaan maailman nopeaan muuttumiseen, jota on vaikea hallita. Ennakoinnin on oltava jatkuvaa ja mahdollisia kehityssuuntia on hyvä hahmottaa kokoajan. Visio siitä minkä tyyppistä yhteiskuntaa kannattaisi edistää on tärkeää huomioida monessa työssä.

Tulevaisuusajattelun ja tutkimuksen tärkeyden havaitsee helposti hyvin merkittäväksi, kun mietitään esimerkiksi koulutuksessa tarvittavia muutoksia. Poliittiset päätökset pitäisi pystyä perustamaan mahdollisiin skenaarioihin tulevaisuudesta ja olisi hyvä pystyä reagoimaan muutoksiin jo ennalta. Isot muutokset ovat perinteisesti hitaita toteuttaa, maailman muuttuessa entistä nopeammin on muutosten myös koulutuksia suunniteltaessa oltava jatkossa entistä joustavampia ja nopeammin toteutettavissa, haastavaa tästä tietysti tekee se, että tuloksia ei ole välittömästi nähtävissä. Podcasteissa esitetäänkin, että tulevaisuustiedon hyödyntäminen pitäisi olla kaikkille mahdollista ja siihen halutaan myös osallistujia entistä enemmän ja laajemmin useilta toimialoilta.

Podcastien lisäksi perehdyin eri raportteihin ja julkaisuihin kuten TYÖ 2040, Millaista osaamista Suomi tarvitsee 2040, Jatkuvan oppimisen Suomi (2018) ja Muutosilmiöitä koulutuksen rajapinnoilla. Kaikki nämä liittyivät hyvinkin paljon tulevaisuuden hahmottamiseen ja muutoksen ennustamiseen. Julkaisuissa esitettiin skenaarioita erilaisista vaihtoehtoisista tulevaisuuden kuvista ja niiden vaikutuksista työlle nykyisessä muodossaan.  Tuloksi voidaan hyödyntää muun muassa poliittisen päätöksenteon tukena, mutta myös muussa suunnittelussa, kuten tutkintorakenteiden kehittämisessä tai opetussisällön suunnittelussa.

Työelämän muuttuminen näkyy selvästi kaikkien raporttien tulevaisuuden hahmotelmissa. Koska työelämän nähdään väistämättä muuttuvan, olipa syynä teknologian kehitys, maahanmuutto, väestön ikääntyminen, poliittiset linjaukset tai arvojen muutos, tulee koulutuksen tarve muuttumaan. Muutos voi olla myös nopea ja muutoksia voi tapahtua moneen suuntaan. Koulutuksen muutokset ovat siis väistämättömiä. Syntyy kokonaan uusia toimialoja, vanhoja häviää, digitalisaatio tulee sote-aloille, työn sisältö muuttuu eikä työ ole tulevaisuudessa enää välttämättä vain yhden työnantajan palveluksessa vaan pirstaloituu selvästi. Työ ei ole enää koko työuraa samanlaista vaan muutoksia tulee ja on opittava uutta, tästä syntyy myös jatkuvan oppimisen tarve.

Sen lisäksi, että syntyy uusia toimialoja ja vanhoja häviää, jatkuva oppimisen tarve pakottaa mm. ammatillisen koulutuksen vastaamaan tähän tarpeeseen. Ihmisen kouluttautuvat entistä enemmän tarvitaan monimuotoisempia keinoja yhdistää työelämä ja opiskelu. Koulutus ei välttämättä johda aina uuteen tutkintoon, vaan voi olla osa työn uutta sisältöä. Työnantajien tulee myös ymmärtää, että tällaista muutosta tarvitaan. Muutoksen tahdissa pitää pysyä, ja työntekijöiden jatkuvaa oppimista on tuettava, jos haluaa jatkaa markkinoilla. Vuoropuhelua siis yritysten kanssa on edistettävä. Yksilön oma vastuu tulisi myös muista, meidän pitää oppia jatkuvaan oppimiseen ja kehittämää omaa oppimiskykyä, yksilöllä tulee olla myös vastuuta muutoksessa.

# data[].attributes.body
YLE 9.11.2021

# data[].attributes.attachment_link.readable_text
Opinto-ohjaajalla pitäisi suositusten mukaan olla 200 oppilasta. Osalla luku on jo yli tuplaantunut. Lisätyötä aiheuttaa myös uusi vaatimus tehostetusta opinto-ohjauksesta.

Monen opinto-ohjaajan työmäärää on lisääntynyt laajentuneen oppivelvollisuuden myötä. Kuva: Katja Halinen / Yle

Laajentunut oppivelvollisuus 18 ikävuoteen näyttää rojahtaneen ensimmäisenä syksynään opinto-ohjaajien harteille.

Suomen opinto-ohjaajat ry:n kannanoton (siirryt toiseen palveluun) mukaan jo syksyn ensimmäiset viikot näyttivät oppivelvollisuuden laajenemisen mukanaan tuomat ongelmat: liian moni keskeyttää toisen asteen opinnot tai ei saavu aloittamaan opintoja lainkaan.

Opinto-ohjaajien työmäärää on lisääntynyt, koska juuri heidän vastuullaan on huolehtia, että 16-vuotiaat hakeutuvat jatko-opintoihin - ja myös pysyvät niissä.

Vaasan Vamiassa työskentelevä Suomen opinto-ohjaajat ry:n varapuheenjohtaja Hans Kankkonen kertoo, etteivät uudistuksen valmistelut olleet riittäviä. Hänen mukaansa oppivelvollisuuden laajentuminen nuijittiin hyvin nopeasti läpi eduskunnassa.

Se näkyy nyt opinto-ohjaajien työarjessa.

- Työ oli suurta säätämistä varsinkin lukuvuoden alussa. Kaikki järjestelmät eivät pysyneet muutoksessa mukana: esimerkiksi oppivelvollisuuden seurantaan kehitetty Valpas-järjestelmä oli keskeneräinen, kun lukuvuosi alkoi, Kankkonen toteaa.

Kyseessä ei ole suinkaan ensimmäinen kerta, kun kiireisesti eteenpäin viety uudistus kaatuu arjessa työntekijöiden niskaan. Kouluissa opinto-ohjaajat ovat yleensä se taho, joiden odotetaan olevan perillä uudistuksista.

- Usein oletuksena on, että me hoidetaan homma ja tiedetään aina missä mennään. Jos ohjeistukset eivät ole meidän suuntaan valmiina, kun asioita aletaan jo toteuttaa, niin se näkyy heti meidän työssä, Kankkonen purkaa saamaansa palautetta ympäri Suomen.

Tilanne jo hieman rauhoittunut

Kankkonen toteaa, että tilanne kouluissa ja oppilaitoksissa on jo rauhoittunut lukuvuoden ensimmäisten viikkojen jälkeen.

- Kaikkeen aina opitaan nopeasti. Tilanne alkaa olla tietyllä lailla hallinnassa, mutta on edelleen monta asiaa, jotka etsivät muotoaan ja käytäntöjään ennen kuin kokonaisuus on aidosti toimiva.

Suomen opinto-ohjaajat ry vaatii, että oppivelvollisuusuudistuksen tueksi pitää saada selkeät ohjeet esimerkiksi vaikeimmissa tilanteissa olevien nuorten kohtaamiseen.

Ongelmat näyttävät pesiytyneen erityisesti ammatillisen koulutuksen puolelle.

Joka tapauksessa Suomen opinto-ohjaajat ry pitää ehdottoman hyvänä, että oppivelvollisuutta laajennettiin.

- Kritiikkiä on tullut siitä, että rahaa olisi voinut käyttää enemmän alkuopetuksen laadukkaaseen toteuttamiseen. Siihen verrattuna toisen asteen maksuttomuus ei ehkä olisi ollut niin tärkeää, Kankkonen pohtii.

Jo 8. luokalla oppilaalle on tehtävä henkilökohtainen jatko-opiskelusuunnitelma. Kuva: Emmi Korhonen / Lehtikuva

Aika ei meinaa riittää

Opinto-ohjaajalla pitäisi suositusten mukaan olla vastuullaan 200 ohjattavaa. Kauhavan yhtenäiskoulun opinto-ohjaaja Raija Tuomi kertoo, että suositeltu enimmäismäärä ohjauksessa ei useinkaan toteudu.

Osassa kunnista luku on jopa yli tuplaantunut.

- Minulla on ohjattavia 234. Tämähän ei ole vielä paljon yli suositusmäärän, ja aika riittäisikin töiden suorittamiseen ilman tehostetun tuen vaatimusta, Tuomi laskee.

Laajennetun oppivelvollisuuden mukana perusopetuksen luokilla 8-9 otettiin käyttöön tehostettu henkilökohtainen ohjaus.

Tehostettuun ohjaukseen päädytään, jos oppilaalla on esimerkiksi runsaasti poissaoloja, heikko koulumenestys, kielihaasteita tai oppilas on erityisen tuen piirissä.

- Oppilaanohjaajien tehtävänä on 7. ja 8. luokan taitteessa valita oppilaat, jotka tarvitsevat jatkossa tehostettua henkilökohtaista ohjausta 10 tuntia. Jo 8. luokalla oppilaalle on tehtävä henkilökohtainen jatko-opiskelusuunnitelma, Tuomi selittää.

Tuomen mukaan oppivelvollisuuden toteutumisen seurantaan tarkoitettuun Valpas-järjestelmään ollaan opinto-ohjaajien keskuudessa varsin tyytyväisiä.

Tehostetun ohjauksen vaatimukset ovat sen sijaan aiheuttaneet huolta opinto-ohjaajien keskuudessa.

- Aikaresurssi puhuttaa. Laki siitä tuli voimaan elokuun alussa eikä siihen liittyvät suunnitelmat ja ohjeistukset olleet vielä selviä.

Osa kunnista on palkannut lisää opinto-ohjaajia helpottamaan pahinta kiirettä.

- Kauhavalla näin ei ole. Tällä hetkellä tuntuu siltä, että työaikani ei riitä tehostetun ohjauksen toteuttamiseen tarkoitetulla tavalla. Tämän ensimmäisen lukuvuoden jälkeen pitää arvioida, miten työnkuvaani pitää muuttaa, Tuomi linjaa.

Rahoitus ei pysy uudistusten perässä

Suomen opinto-ohjaajat ry:n varapuheenjohtaja Hans Kankkosen mukaan oppivelvollisuuden laajentumiseen varatut varat eivät ole kunnissa kohdentuneet tarvittavalla tasolla opinto-ohjaukseen.

Kunnissa olisi nyt taattava, että esimerkiksi tehostettua ohjausta voi jokainen sitä tarvitseva saada. Tietoa asiasta ei ole kunnissa kuitenkaan riittävästi.

- Tehostettua opinto-ohjausta on opetushallituksessa lähdetty työryhmän voimin vasta kehittämään sen jälkeen, kun laajennettu oppivelvollisuus on jo astunut voimaan. Tehostettu opinto-ohjaus pitäisi olla siis jo tarjolla, vaikka sitä vasta kunnolla mietitään, mitä se tarkoittaa.

Kankkonen pitää tätä hyvänä esimerkkinä heikosta valmistelusta, joka johtuu liian nopeasta aikataulusta.

- Asiat tapahtuvat liikaa jälkijunassa. Monia uudistuksia on vaikea aluksi toteuttaa, koska resurssit eivät seuraa uudistuksia samassa tahdissa.

Kankkosen mukaan suuri ongelma uudistuksissa löytyykin usein kuntien rahoitusmallista.

- Rahaa tulee, se on kohdistettu tiettyihin asioihin, mutta lopulta kunnat itse voivat päättää, mihin ja miten rahat käyttävät. Tämän hetkiset rahoitusmallit eivät tue opinto-ohjaajia kovinkaan kattavasti.

200 ohjattavan suositus ei toteudu

Suomen opinto-ohjaajat ry:n selvityksen mukaan monella paikkakunnalla mennään samoilla resursseilla kuin aina aikaisemminkin, vaikka vaatimukset ovat kasvaneet.

Kankkonen ottaa esimerkiksi OAJ:n ja Suomen opinto-ohjaajien ajaman suosituksen 200 ohjattavan kiintiöstä.

- Se on suositus, mutta monet kunnat käyttävät rahat johonkin toiseen tarkoitukseen. Lisää henkilökuntaa ei ole juuri palkattu.

OAJ:n ja Sopon laskelmien mukaan tehdyt muutokset vaatisivat perusopetukseen ja lukioihin 190 opinto-ohjaajaa lisää ja ammatilliselle toiselle asteelle peräti 500.

Kankkonen on huolissaan opinto-ohjaajien jaksamisesta.

- Pahimmillaan olen kuullut, että yhdellä opinto-ohjaajalla on perusopetuksessa 450 oppilasta. Ammatillisissa oppilaitoksissa lähestytään monessa paikkaa jo melkein tuhannen opiskelijan rajaa.

Opetussuunnitelmien vaatimuksia on siinä kohtaa jo miltei mahdoton toteuttaa.

- Eihän kukaan pysty tehdä laadukasta työtä, jos resurssit ovat täysin riittämättömät.

Vaikka 200 ohjattavaa on tavoite, suosituksessa pitäisi ottaa myös huomioon erityisen tuen tarpeet.

- Jos koululla ja alueella on paljon erityisen tuen tarpeessa olevia, niin luku saisi olla vieläkin pienempi. Erityisen tuen oppilaat tarvitsevat enemmän ohjausaikaa.

Lukioissakin opintoihin kiinnittymisessä on parantamisen varaa. Ammatillisella puolella ongelma on sitäkin suurempi. Kuva: Marko Väänänen / Yle

Koulutettuja opinto-ohjaajia riittäisi, mutta kiinnostus paikoin vähäistä

Töitä pursuava opinto-ohjaus ei ole tällä hetkellä opetusmaailman houkuttelevin vaihtoehto.

- Meillä on tilanne, että esimerkiksi ammatillisella puolella on koulutettuja opinto-ohjaajia - joilla on siis myös ammatillisen opettajan pätevyys - joista moni on valinnut sen tien, etteivät hae opinto-ohjaajan töitä.

Vaikka koulutus opinto-ohjaajaksi on pidempi, se ei näy palkassa. Työtaakkakin on monesti suurempi kuin tavallisessa opetustyössä.

- Nyt on ollut opinto-ohjaajien paikkoja haussa, joihin ei olla välttämättä saatu päteviä hakijoita lainkaan. Tietenkin on aina alueellisia eroja, mutta tällaista on ihan yleisesti havaittavissa, Kankkonen kertoo.

Kankkosen mukaan ongelma on työmäärässä. Jotta ohjaustyötä pystyy tehdä mielekkäästi, ohjattavien määrä pitää olla sopiva.

- Se varmasti lisäisi opinto-ohjauksen kiinnostusta koulutettujen osalta. Niin kauan kun viesti kentältä on se, että töitä on aivan liikaa ja palkkauksessa se ei näy, niin eihän se ole kaikista houkuttavin yhtälö, Kankkonen alleviivaa.

# data[].attributes.attachment_link.title
Laajentunut oppivelvollisuus kuormittaa opinto-ohjaajia - vapaisiin työpaikkoihin ei aina saada päteviä hakijoita, kun maine raskaasta työtaakasta painaa

# data[].attributes.attachment_link.description
Opinto-ohjaajalla pitäisi suositusten mukaan olla 200 oppilasta. Osalla luku on jo yli tuplaantunut. Lisätyötä aiheuttaa myös uusi vaatimus tehostetusta opinto-ohjauksesta. Laajentunut oppivelvollisuus 18 ikävuoteen näyttää rojahtaneen ensimmäisenä syksynään opinto-ohjaajien harteille. Suomen opinto-ohjaajat ry:n kannanoton (siirryt toiseen palveluun) mukaan jo syksyn ensimmäiset viikot näyttivät oppivelvollisuuden laajenemisen mukanaan tuomat ongelmat: liian moni keskeyttää toisen asteen opinnot tai ei saavu aloittamaan opintoja lainkaan.

# data[].attributes.body
Jatkuva oppiminen  -Työelämän tärkein taito, uusi kirja julkaistu 8.11.2021

# data[].attributes.attachment_link.readable_text
Kuvaus

Kirja tarjoaa konkreettisia malleja, ratkaisuja ja työkaluja jatkuvan oppimisen haasteisiin niin johtajille, HR:lle, esimiehille, työntekijöille kuin kouluttajillekin.
Oppimisesta tulisi tehdä yksi hyvän elämän osa-alueista, kuten säännöllinen liikunta, riittävä uni ja terveellinen ravinto. Tämän kirjan luettuasi tiedät, miten se tehdään. Kirjassa kuvataan myös, miten eri alustoilla ja tekoälyllä pystytään edistämään jatkuvaa oppimista.
Eri oppilaitosten rooli yritysten ja muiden organisaatioiden henkilöstön jatkuvan oppimisen tukijana ja työssä kouluttajana on vielä pitkälti käyttämättä oleva mahdollisuus. Kirjassa on esimerkkejä onnistuneista yhteistyöprojekteista.
Vaikka kirjan esimerkit ovat finanssialalta, sen käytännön ratkaisut ovat sovellettavissa yli toimialarajojen. Kirja soveltuu käytettäväksi myös oppikirjana alan koulutuksessa.

Tähän kirjaan on koottu finanssialan ylimmän yritysjohdon näkemyksiä henkilöstön osaamisen kehittämisestä. Näitä näkökulmia on laajennettu työntekijöiden ajatuksilla. Lisäksi kirjaan on haastateltu johtavia kansainvälisiä ja kotimaisia asiantuntijoita tulevaisuuden osaamisesta sekä tekoälyasiantuntijoita tekoälyn hyödyntämisestä osaamisen johtamisessa. Kirja sisältää myös tutkijoiden ja työhyvinvoinnin asiantuntijoiden näkemyksiä motivaatiosta ja työn imusta.

# data[].attributes.attachment_link.title
Jatkuva oppiminen - työelämän tärkein taito

# data[].attributes.attachment_link.description
Kirja tarjoaa konkreettisia malleja, ratkaisuja ja työkaluja jatkuvan oppimisen haasteisiin niin johtajille, HR:lle, esimiehille, työntekijöille kuin kouluttajillekin.Oppimisesta tulisi tehdä yksi hyvän elämän osa-alueista, kuten säännöllinen liikunta, riittävä uni ja terveellinen ravinto. Tämän kirjan luettuasi tiedät, miten se tehdään.

# data[].attributes.body
Blogi: Jatkuva oppiminen – jatkuvasti esillä 5.11.2021

# data[].attributes.attachment_link.readable_text
Jatkuva oppiminen on ollut Suomessa koulutuspolitiikan asialistan kärjessä muutaman vuoden ajan. Puhutaan myös elinikäisestä oppimisesta, jonka edistämistä on selvitetty ainakin 1980-luvulta lähtien. Puhetta on ollut paljon Sipilän ja Marinin hallitusten aikana, mutta näkyvää tulosta on saatu aikaan ehkä vähemmän.

OECD arvioi Suomen jatkuvan oppimisen tilaa vuonna 2020. Paljon tuli kiitosta, mutta parannettavaakin löytyi. Suomessa heikon pohjakoulutuksen saaneet osallistuvat vähän aikuiskoulutukseen. Suomen aikuiskoulutus on kovin tutkintokeskeinen, ja ei-tutkintomuotoisen koulutuksen markkinat ovat kehittymättömät. Aikuiskoulutuksen rakenne on hajanainen.

Marinin hallituksen näkyvin - ja paljon keskustelua herättänyt toimi - on ollut perustaa jatkuvan oppimisen ja työllisyyden palvelukeskus opetushallituksen yhteyteen 1.8.2021 lähtien. Pyrkimyksenä on opetus- ja kulttuuriministeriön ja työ- ja elinkeinoministeriön yhteinen ohjaus uuden keskuksen toimintaa varten. Voiko se aidosti onnistua: näiden ministeriöiden välillä on vuosien varrella ollut paljon kitkaa. "Ken elää, hän näkee."

Jos uudesta palvelukeskuksesta muodostuu pysyvä ankkuri jatkuvan oppimisen kehittämisessä, se ansaitsee paikkansa. Paljon riippuu myös toimintakulttuurista, joka palvelukeskukselle muodostuu.

Ratkaiseeko kansallinen palvelualusta sen, miten aikuisten osaamista pitää kehittää?

Suomessa puuttuu kokonaiskuva jatkuvan oppimisen toimijoista. Tutkintomuotoista koulutusta kyllä järjestetään eri koulutusasteilla, ja niiden koulutuspaikkoja aikuiset ovatkin vallanneet niin ammatillisessa koulutuksessa kuin korkeakoulutuksessa. Mutta lyhyempikestoisen koulutuksen tila vaihtelee aloittain paljon.

Suomi tuntuu olevan aika lailla syrjässä eurooppalaisista jatkuvan oppimisen virroista. Maailman talousfoorumi (WEF) on nostanut esille tarpeen uudelleenkouluttaa (reskilling) työvoimaa laajasti ja parantaa sen osaamista (upskilling). Tämän taustana ovat työelämän uudet vaatimukset ennen muuta digitalisaation ja uusien työpaikkojen muodostumisen kautta.

EU seuraa samaa linjaa. EU:n massiivisen elvytysohjelman yksi lippulaiva on laaja panostaminen sekä uudelleenkoulutukseen että osaamisen parantamiseen. Taustalla on lähinnä ammatilliseen koulutukseen liittyvä Skills Agenda, mutta siihen näyttää liittyvän myös keskustelu osaamismerkkien (micro credentials) asemesta jatkuvasta oppimisesta. Se taas on lähtenyt liikkeelle korkeakoulusektorilta.

EU:n elvytysohjelmassa kohdistetaan mittavia resursseja niin udelleenkoulutuksen kuin aikuisten osaamisen tason parantamiseen. Suomen vastaus tähän on jatkuvan oppimisen palvelualustan luominen, jonka kehittämiseen kansallisessa elvytysohjelmassamme on varattu merkittävä rahoitus. Meillä ei kuitenkaan ole kunnollista analyysiä siitä, millaisia uudelleenkoulutustarpeita tai osaamisen kehittämistarpeita aikuisväestöllä on.

Jatkuvan oppimisen kenttä muuttuu mutta tarvitsee selkeyttä

Olisi tärkeää, että ei-tutkintomuotoisen koulutuksen käsitekenttä selkiäisi. Keskustelussa vilisevät diplomit, osaamismerkit ja sertifikaatit, ja niitä voidaan nykyisin tulkita eri tavoin ammatillisessa koulutuksessa tai korkeakouluissa. Aikuisen ihmisen ja työnantajien olisi kumminkin hyvä tietää niiden täsmällinen sisältö.

Ripaus markkinamekanismia voi myös olla eduksi, ja siitä liikunta- ja hyvinvointiala on hyvä esimerkki. Vielä 1990-luvulla kukaan ei tuntenut käsitettä "personal trainer", sitten tuolla nimikkeellä toimivia ihmisiä alkoi ilmestyä kuin sieniä sateella. Monet aikuiset tai työnantajat ovat sittemmin ostaneet palveluja heiltä: on syntynyt uusi markkina. Alan osaamisvaatimuksia on ilmeisesti selkeytetty omavalvonnan kautta.

COVID-pandemia on ollut suuri shokki, josta toivutaan maapallon eri osissa eri tahtiin. Suomessa siirtymä luokkahuoneista ja kampuksilta etä - ja verkko-opiskeluun sujui teknisessä mielessä hyvin. Jatkuvan oppimisen kenttä muuttuu pandemian jälkeen jollakin pysyvällä tavalla. Ikuisena optimistina uskon, että se avaa enemmän mahdollisuuksia kuin luo uhkia.

Kirjoittaja
Tapio Varmola Pyrimme omalta osaltamme luomaan selkeyttä sekä jatkuvan oppimisen että koulutusmarkkinoiden kentälle. JOUSTE-hanke (Jatkuvan oppimisen uusien nopeavaikutteisten toimien seuranta- ja vaikuttavuustutkimus) tuottaa tietoa jatkuvan oppimisen uudistuksen sekä työllisyysasteen noston tueksi. KARMA-hankkeen (koulutusmarkkinat Suomessa) päätavoitteena on kuvata Suomessa markkinaehtoisesti toteutetun työikäiselle aikuisväestölle suunnatun ja työelämän tarpeisiin vastaavan koulutuksen laajuutta ja tarjontaa.

# data[].attributes.attachment_link.title
Blogi: Jatkuva oppiminen - jatkuvasti esillä - MDI

# data[].attributes.attachment_link.description
Jatkuva oppiminen on ollut Suomessa koulutuspolitiikan asialistan kärjessä muutaman vuoden ajan. Puhutaan myös elinikäisestä oppimisesta, jonka edistämistä on selvitetty ainakin 1980-luvulta lähtien. Puhetta on ollut paljon Sipilän ja Marinin hallitusten aikana, mutta näkyvää tulosta on saatu aikaan ehkä vähemmän. OECD arvioi Suomen jatkuvan oppimisen tilaa vuonna 2020. Paljon tuli kiitosta, mutta parannettavaakin löytyi.

# data[].attributes.body
Talouselämä 12.11.2021

# data[].attributes.attachment_link.title
Tämä yritys kouluttaa 12 viikossa asiantuntijoita yritysten tarpeisiin: "Kouluttajien pitää olla markkinoiden parhaita", sanoo toimitusjohtaja

# data[].attributes.attachment_link.description
Katja Miettisen johtama AW Academy Finland pyrkii ratkomaan työelämän kohtaanto-ongelmaa innovatiivisella tavalla.

# data[].attributes.body
Seuraamani jakson aikana, mediassa nousi otsikoihin erityisesti laajentunut oppivelvollisuus ja siitä aiheutunut kuormitus mm. opettajille ja opinto-ohjaajille. Lisäksi osaajapula eri aloilla nousi esiin. Osaajapulasta ja miten siihen voidaan vastata esim. työperäisellä maahanmuutolla on ollut keskusteluissa myös ajankohtaisohjelmissa. Pohdin, että uudistukset pitäisi miettiä ja suunnitella tarkasti, on vastattava työelämän tarvitsemaan osaamiseen ja pystyttävä huomioimaan myös opettajien kuormittuminen muutosten keskellä. Tulevaisuustietoisuus olisi tässä varmasti hyvä työvaline, kun ratkaisuja pohditaan.

Keskusteluun nousi myös HS:n artikkelin myötä korkeakouluihin kohdistuva päätöksenteko. (Antti Kurvinen: Linja korkeakoulupolitiikassa on muuttunut - minä en keskitä ) 8.11. Artikkeli kuvaa hyvin miten päätöksen teko on nykyisin melko lyhytjänteistä, eikä suunnitelmia mietitä pitkällä tähtäimellä. Tästä tulee mieleen, että pitäisikö antaa painoarvoa tulevaisuustutkimuksille ja pohtia päätöksentekoa niiden kautta pitkällä aikavälillä. Kurvisen linjaus  ettei korkeakoulujen tarvitse keskittää toimintaansa on päinvastainen aiemman työn kanssa.

Twitterissä käydyistä vapaamuotoisissa keskusteluista nousee selvästi esiin huoli mm. opettajien jaksamisesesta, alalta pois siirtymisestä ja nopeista muutoksista koulutuspolitiikassa. Näistä aiheista on mielestäni keskusteltu jo pitkään ja varmasti tärkeitä asioita, jotka tulisi huomioida päätöksiä tehdessä. Vähemmän näkee uutisointia positiivisesta näkökulmasta, pitäisi ehkä paremmin perehtyä aiheesta tehtyihin tutkimuksiin, että oikeasti voisi myös itse muodostaa luotettavan kuvan tilanteesta.

Tästä keskustelusta nousi kuitenkin esiin jatkuva oppiminen ja työn merkitys, josta nyt kovasti myös keskustellaan. Nämä ovat tärkeitä myös opettajille. On osattava uudistua ja omaksua uutta niin digitalisaation kuin muuttuvan työelämän vuoksi. Mutta onko muutosten nopea tahti ja jatkuva kuormitus pitkään jatkuessaan jossain vaiheessa liikaa, kun aina yritetään oppia uutta? Myös HS tarttui aiheeseen tekemällä artikkelin opettajien jaksamisesta ja mitkä tekijät siihen vaikuttavat. Lisäksi opetusministeri Li Andersson kommentoi aihetta HS:n artikkelissa ja lupaa kevennystö koulujen taakkaan. Mielenkiintoista nähdä, että Twitteristä noussut keskustelu poiki paljon keskustelua, aihe taisi olla osuva.

Twitteriä seuratessa huomasin, että  jatkuva oppiminen on esillä muutenkin, Marraskuussa julkaistiin jopa kirja aiheesta. Löysin myös Twitteristä linkin Tapio Varmolan kirjoittamaan blogiin jatkuvasta oppimisesta. Tekstistä käy ilmi, että OECD on arvioinut Suomen jatkuvaa oppimista, risujen ja ruusujen kera. Vaikka jatkuva oppiminen on ollut koulutuspolitiittisessa keskustelussa mukana pitkään, on tuloksia kirjoittajan mielestä saatu vähän.

Kirjoituksesta löytyi myös itselle uutta tietoa jatkuvasta oppimisesta. Vertailu EU-tasolla, on perustettu jatkuvan oppimisen ja työllisyyden palvelukeskus, aiheesta on tehty myös tutkimusta.

# data[].attributes.body
Pohdin työn alussa kysymyksiä työelämän muutosten vaikutuksesta koulutukseen sekä miten jatkuvan oppimisen tarve näkyy ammatillisessa koulutuksessa. Tuloksia pohtiessa huomasin, että kysymykset ovat melko samankaltaisia ja niiden asettelussa olisi voinut olla vähän tarkempi. Selvästi kävi kuitenkin ilmi, että jatkuva oppiminen vaikuttaa hyvinkin paljon ammatillisen koulutukseen, mutta saman vaikutuksen antaa myös työelämässä tapahtuvat muutokset. Työelämän vaatimukset myös synnyttävät jatkuvan oppimisen tarvetta. Koska tarve jatkuvalle oppimiselle syntyy osaamistarpeiden muuttuessa esim. teknologian kehittyessä, yllättävien muutosten kautta (korona) tai ympäristökasvatuksen myötä, tarvitaan ammatilliseen koulutukseen entistä monipuolisempaa opetusta eri tasoisille oppijoille.

Työelämässä jo mukana olevien osaamistarpeet tulevat varmasti muuttamaan ammatillista koulutusta paljon. Enää ei opinnot välttämättä joka kerta johda tiettyyn tutkintoon, vaan koulutus voi olla räätälöity entistä enemmän esimerkiksi alueellisiin tarpeisiin. Tässä on haasteena myös opettajien ammattitaito, työelämästä pitäisi saada osaamista myös opetukseen, opettajien tulee olla valmiita kehittämään omaa osaamistaan jatkuvasti ja monipuolisesti. Tekniikan alalla myös opettajien opetuskäytännöt ja -tavat vaativat jatkossa varmasti myös kehittämistä, sillä erityisesti aikuispuolella opinnot tulevat olemaan paljon monimuotoisempia.

Opettajille aiheutuu varmasti paljon kuormaa jatkuvasta muutoksesta ja paineita tulee monelta suunnalta niin koulutuspoliittisista päätöksistä kuin oman osaamisen kehittämisestä ja erilaisien opiskelija ryhmien kautta.

Tulevaisuustietoisuus oli mielenkiintoinen aihe materiaalin perusteella, mutta muussa selvitystyössä se nousi esiin sellaisenaan yllättävän vähän. Se on enemmänkin ehkä taustalla tehtävää tutkimusta, joka tulee esiin esim. tehdyissä selvityksissä ja raporteissa. Ehkäpä tätä aihetta pitäisi nostaa entistä tietoisemmin  esiin, että tulevaisuustietoisuutta osattaisiin hyödyntää paremmin, tulevaisuustietoisuushan oli sellainen piirre ihmisessä, jota voi kehittää. Huomasin kuitenkin, että tutkimusta tehdään, joten toivottavasti ne tulevat myös mukaan päätöksen tekoon.

Työelämän muutoksien vaikutus koulutukseen on selvä, mutta tulevaisuustietoisuus on keino, jonka avulla päätöksiä voidaan tehdä tarkemmin ja muutoksien aiheuttamiin vaikutuksiin voidaan vastata paremmin, ilman harha askelia. Omassa työssäni olen joutunut hyvödyntämään ennusteita ja tutkimuksia mm. väestönkasvuun liittyen, mutta varmasti voisin hyödyntää alan muutakin tutkimusta enemmän mm. uusia teknologisia ratkaisuja pohditattaessa.

# data[].attributes.body
Valtioneuvoston järjestemä keskustelutilaisuuksien sarja. Tarkoituksena keskustella ja saada viestiä toiveista ja ajatuksista mitä Suomessa on kansalaiskeskusteluissa herännyt. Viestit viedään eteenpäin EU-tasolle. Vastaavia keskusteluita käydään myös muissa maissa. Rovaniemellä keskusteltiin opetusministerin johdolla koulutuksen ja opetuksen kehittämisestä

Opetusministeri kertoo alustuksessaan, että koulutuksesta ei yleensä EU tasolla päätetä, mutta halutaan kuitenkin tehdä yhteistyötä eri maiden välillä ja ottaa kantaa EU:n koulutuspolitiikkaan. Suomi on linjannut omia tavoitteita Eurooppalaisen koulutuspolitiikan suhteen:

Eurooppalainen koulutuspolitiikka maailman parhaaksi

Eurooppalaisen koulutusalueen edistäminen

Digitalisaation edistäminen koulutuksessa, opettajien tukeminen

Mikäli halutaan pärjätä teknologian kehityksen ja ilmastonmuutoksen estämisen osalta kansainvälisessä kilpailussa, on huolehdittava toimivasta ja tasa-arvoisesta koulutusjärjestelmästä ja sen pohjalta kasvatettava osaamista sekä varmistettava tutkimusta ja tiedettä tekevien tutkijoiden koulutus. Opetusministeri Andersson sanoo, että koulutus on investointi  joka tuo osaamista ja hyvinvointia. Tavoitteena ihmisten hyvinvoinnin ja koulunkäynnin vahvistaminen. Koulutus on perusta myös muista haasteista selviämiseen (esim. korona).

Tässä keskustelussa nousee hyvin esille samoja teemoja mitä löytyi kurssin materiaalista. Panostetaan koulutuksen laatuun ja elinikäiseenoppimiseen. Ympäristökasvatuksen, kestävän kehityksen ja  ilmastokasvatuksen opettaminen nähdään tärkeänä. Ilmaston muutoksen tuomat vaikutukset tulisi nähdä mahdollisuutena ja sitä osaamista kehittää. Työelämään ja osaamistarpeisiin tulee muutospaineta ja koulutuksen avulla on tähän vastattava. Myös aikuiset tarvitsevat uusia taitoja ja koulutusjärjestelmän on pystyttävä tarjomaan opetusta kaikille. Ammatillisen koulutuksen kehittämiseksi tulee kartoittaa osaamistarpeita, ja koulutuksia pitäisi räätälöidä koulutus kokonaisuuksiksi, paikalliset tarpeet huomioiden. Jatkuva oppimisen tarve on havaittu ja siihen panostaminen on huomioitu myös Suomen kestävän kasvun ohjelmassa. Tällaisessa kehitystyössä on varmasti vahvasti tulevaisuus mukana myös tulevaisuusajattelu. Tulevaisuustutkimusta tehdään juuri tukemaan tallaista päätöksen tekoa.

Keskustelussa tuli ilmi, että opetustyötä tekevillä ja opiskelijoilla on herännyt monia huolenaiheita. Ihmisten hyvinvointi on erityisesti koronan myötä herännyt aktiivisempaan keskusteluun. Muutoksia on tullut niin opiskelijoiden kuin työelämässä jo olevien arkeen. Tässä tarvitaan jatkuvaa oppimista, kun uusia taitoja tarvitaan, koulutusjärjestelmän tulee tähän vastata.

Monia huoletti myös muutosten nopeus mm. opetussuunnitelmia kehittäessä, muutosrauha pitäisi taata. Jatkuvassa muutoksessa oleminen kuormittaa. Myös ryhmäkoot herättivät keskustelua ja opettajien jaksaminen ja saaminen alalle on haaste myös  EU-tasolla.

Tilaisuudessaa syntyneestä keskustelusta huomaa, että viimepäivinä myös mediassa olleet aiheet ovat ajankohtaisia myös EU-tasolla.