# data[].attributes.headline
אורי בראנץ ד1

# data[].attributes.subject
אורי בראנץ ד1

# data[].attributes.body
סיפור העלייה של משפחת מאיה בראנץ.
סבא רבא שלי, מנחם ( בלאנין) מאיה עלה מטורקיה לישראל במסע ארוך וקשה.
הכל התחיל בטורקיה, איסטנבול. הצבא הטורקי רצה לגייס את סבא שלי לשירותיו והוא סירב, כיון ששמע על הפרעות בארץ ורצה להלחם לטובת היהודים ולא כנגדם. הצבא הטורקי רדף אותו ואיים להוציאו להורג. הוא התחבא והצליח בעזרת המחתרת היהודית לברוח למדינת ישראל ( את רוב המסע עשה ברגל ובאוניות מסע). כשהגיע לארץ החביאו אותו בקיבוץ שפיים וגם בישראל הצבא הטורקי רדף אותו. המחתרת היהודית החליפה את שם משפחות ל"מאיה" והוא הצטרף להגנה. שם לחם והגן על היהודים וסיכן את חייו. בהמשך הצטרף לאצ"ל והמשיך בלחימה לא פשוטה ואף נפצע.
סבא רבא שלי לחם רבות עבור מדינת ישראל והאמין בכל ליבו בציונות ובהקמת המדינה. בהמשך הכיר את סבתא רבא שלי והם הביאו לעולם 11 בנים ו-2 בנות. סבא שלי, יוסף הוא הבן ה-11 והוא מספר לי בכל ארוחת שישי על סבא רבא מנחם. אני גאה בו על הדרך, אני גאה שסבא רבא שלי קיבל אות הוקרה לאחר מותו ואני שמח במורשת שהנחיל לכל משפחתו.
אורי בראנץ.

# data[].attributes.body
סבא שאול וסבתא סילביה ז"ל עלו לארץ ממרוקו לירושלים למעברות  אסבטונים בקרית יובל.
סבא מדבר גם מרוקאית וצרפתית ומנגן בכינור ועוד כלי נגינה. אחר כך הם עברו לשכונת גילה בירושלים וסבא גר שם עד היום.

# data[].attributes.headline
נועה גיגי,ו2

# data[].attributes.subject
נועה גיגי,ו2

# data[].attributes.body
המשפחה שלי מצד אמא עלתה לארץ מאוזבקיסטן בשנת 1991 בסוף מלחמת המפרץ.
וכל המשפחה מצד אמא שלי בוכרית(כולל אותי),ובבית של סבתא שלי מדברים רוסית,בוכרית.
המשפחה מצד אבא שלי מרוקאים(כולל אותי)ולפעמים סבתא שלי וסבתא רבתה שלי(מצד אבא) מדברות צרפתית.

# data[].attributes.body
סבא רירי (רחמים) שיבדה לחיים ארוכים. וסבתא רונה(רחל)ז"ל
עלו ממרוקו בשנת 1964.

הם הגיעו במטוס לצרפת ובאוניה לארץ.

אח של סבא השתחרר מהכלא משום שהוא הבריח יהודים לארץ,אסיר ציון.
וכשהוא השתחרר הם ברחו ממרוקו ,והשאירו את כל רכושם(חנויות זהב ובתים).
סבא וסבתא הכירו במרוקו  הם היו שכנים,ושהם הגיעו לארץ הם התחתנו.

הם הגיעו לירושלים ,לשכונת קרית יובל.
וכבר היה להם בית שחיכה להם פה.
כי האחים של סבתא הוברחו לארץ כמה שנים לפני כן עם הדודה.

המאכל שאנו נוהגים לאכול ,ואורי  מאוד אוהב זה החמין המרוקאי עם החיטה ותפוחי אדמה.
ובערב שישי את הסלטים המרוקאים כמו הסלק האדום וסלט הגזר.
וסיר החומוס הטעים.

בחגים אנחנו נוהגים  להתכנס ביחד ולערוך את הטקסים ,שהם ערכו  כמו בפסח .
בפסח עוברים עם מגש הסימנים מעל הראש  של כל אחד.
שרים במרוקאית את שיר" ביבהילו  יצאנו ממצרים".
וגם אוכלים פולים,ארטישוק וכל מטעמי החג.
סבתא רונה נהגה לדבר בשלוש שפות מרוקאית, צרפתית ועברית.
ומי ששמע אותה לא הבין באיזה שפה היא מדברת.
ויש כל מיני ביטויים ומילים במרוקאית שרק אנחנו בני המשפחה מבינים את משמעותם.(הסיפורים מאחורי כל ביטוי).

סבא וסבתא העבירו לנו את ערך אהבה והנתינה  ואהבה לכל אדם.
הכנסת האורחים היתה מאוד חשובה להם .
כל אורח שהגיע לביתם הרגיש כמו מלך.
וגם אנו נוהגים כך.

# data[].attributes.headline
משפחת בן חיים -  אור מה'2

# data[].attributes.subject
משפחת בן חיים -  אור מה'2

# data[].attributes.body
סבא ג׳וני וסבתא חוה עלו כילדים מפולין סבא מוסא וסבתא שושי עלו מעיראק. אחד מהסיפורים האהובים על אור הוא של סבא ג׳וני.             סבא ג׳וני או בשמו האמיתי אבי (אברהם) עלה כילד בגיל 7 מפולין לארץ ישראל הישר למעברה בצפת, מכיוון שלא ידע את השפה ולא ידע לקרוא ולכתוב בעברית הכניסו אותו לכתה א׳. סבא מספר שבאחד הימים הסתויים קצת אחרי שעלו לארץ הוא הלך ברגל לבית הספר ובדרך ראה אבנים יפות ומיוחדות שהוא לא הכיר כי לא היו כאלה בפולין אז הוא אסף ושם בכיסים, באמצע היום בבית הספר התחילו לטייל עליו המון חיות, מסתבר שהוא אסף שבלולים😂סבתא חווה (או בשמה המקורי אוה) עלתה לארץ מפולין, היא עלתה בגיל הגן למושב ליד רחובות כי שם חיכתה להם דודה שלה שעלתה לפניהם.
סבתא חוה אוהבת לספר על המסע לארץ באונייה, מסע שארך כחודש ימים או אפילו יותר, היא זוכרת עד היום את מחלת הים מהטלטולים בחורף הסוער כשעלו, את ריח המלח, את התא הקטן אותו חלקו מספר נפשות והכי את ריחות הפרדס של המושב כשהגיעו לארץ, הריח האהוב עליה עד היום. סבתא גם מספרת כמה קשה היה לא להבין את השפה ומה הגננת רוצה ואיך בהמשך היא זו שלימדה את ההורים שלה לדבר עברית. סבתא שושי עלתה מעיראק לארץ ישראל כילדה, היא מספרת שבעיראק הם חיו בבית מפואר עם מבשלת ומטפלת, היו להם שכנים מוסלמים וכולם חיו בשכנות טובה, אבל לילה אחד באמצע הלילה ההורים שלה העירו אותה ואת האחים שלה, הכניסו אותם לבאגז של רכב גדול וכיסו אותם בשמיכות כדי שאף אחד לא יראה וככה הבריחו אותם מהבית רק עם מזוודה אחת בכדי שיוכלו לעלות לארץ מבלי להיתפס בעצם כל הרכוש נשאר בעיראק. סבא מוסא (משה) עלה לארץ כנער מתבגר הוא תמיד מספר שכשהוא עלה רצו לגייס אותו לצבא אבל בגלל שכשהם עלו כל תעודות הלידה נשארו בעירק הוא אמר שהוא קטן יותר בשנתיים וככה יכל לצאת לעבודה ולעזור למשפחה להתפרנס בארץ ולא ישר להתגייס. עד היום אנחנו לא יודעים מה הגיל האמיתי שלו, לפי תעודת הזהות יחגוג השנה 90 בפועל כנראה שיותר.

# data[].attributes.headline
במסגרת "שבוע העליות" שמחנו לארח הורים ששיתפו אותנו בסיפורי עליות של משפחתם.                                                 גם אתם מוזמנים לשתף אותנו בסיפורי עליות של בני משפחתכם. תוכלו להתייחס לשאלות המנחות.                    תודה על שיתוף הפעולה.         

# data[].attributes.subject
במסגרת "שבוע העליות" שמחנו לארח הורים ששיתפו אותנו בסיפורי עליות של משפחתם.                                                 גם אתם מוזמנים לשתף אותנו בסיפורי עליות של בני משפחתכם. תוכלו להתייחס לשאלות המנחות.                    תודה על שיתוף הפעולה.         

# data[].attributes.headline
               שתפו אותנו...                        

# data[].attributes.subject
               שתפו אותנו...                        

# data[].attributes.body
1. מאילו מדינות הגיעה משפחתכם?
2. מתי עלו לארץ והיכן התגוררו לאחר העלייה?
3. ספרו על פתגם, ברכה או שיר הקשורים לתרבות שממנה הגיעה המשפחה שלכם.
4. האם אוכלים בבית מאכלים אשר "עלו" עם המשפחה לארץ? ספרו עליהם.
5. הוסיפו תמונה משפחתית (רצוי של המשפחה המורחבת שלכם).