# data[].attributes.body
L'arpa es un instrument de cordes polsades .Te cordes tensades entre la secció superior i inferior. Les cordes poden ser polsades amb els dits , o amb una púa o plectro. L'arpa clásica és usada actualmente en les orquestres. Característic de les músiques tradicionals dels païssos come Irlanda, Paraguay, Perú,Veneçuela,Méxic i Chile , entre d'altres.

# data[].attributes.body
Es pot datar entre 1300 fins a 1330. Era tocada com un violí en el segle XVI. Tot el cos està fet en una sola peça excavada. Està tallat amb figures vegetals , pastorals , dragons , Cupido i Venus. La reina Isabel I li va regalar una al conde de Leicester.  És un instrument de corda.

# data[].attributes.body
Ací vos deixe amb un video de una versió de "EL TIO PEP"

# data[].attributes.body
La zanfona es un instrument de corda paregut al violí i es toca posant-ho en horitzontal i donnent-li voltes a una maneta a la vegada que es toca un xicotet teclat al costat opost també es diu viola de rueda

# data[].attributes.body
VIOLA DE RODA:es un instrument de corda fregada. Esta formada per una caixa de resonancia amb forma de 8. La viola de roda va apareixer en el segle X amb el nom de organistrum.

# data[].attributes.attachment_link.title
Marc Egea improvisació musical amb viola de roda

# data[].attributes.attachment_link.description
Data: 26/09/2010 Títol recital: les veus de la natura Títol música: iImprovisació musical amb viola de roda Autor música: Egea, Marc Intèrpret: Egea, Marc Lloc: Font del Pradelló, Olzinelles, Sant Celoni Autor vídeo: Ester Xargay Productor: Xarxa de Parcs Naturals - Diputació de Barcelona Amb col:laboració de la Institució de les Lletres Catalanes de la Generalitat de Catalunya

# data[].attributes.body
Rackett
El rackett es un instrumento renacentista y barroco de viento, de doble caña o doble lengüeta. Se lo considera uno de los precursores del fagot. Se desconoce su creador. Las primeras fuentes históricas que lo mencionan se encuentran en alemán, el inventario Wurttemberg de 1576 (aparece como Raggett) y el inventario de Graz de 1590 ( aparece como Rogetten).

# data[].attributes.body
La cítara és un instrument musical de corda polsada

# data[].attributes.headline
Iván 6B.                           En eixe moment els músics usaven l'arc d'un instrument africà anomenat Rabat

# data[].attributes.subject
Iván 6B.                           En eixe moment els músics usaven l'arc d'un instrument africà anomenat Rabat

# data[].attributes.body
La viola de gamba es un instrument de corda fregada molt antic. Es va crear més o menys a l'any 1400 i es va utilitzar a l' època del Renaiximent i al Baroc. Aunque és paregut a la família del violins la viola gamba té una estructura diferent. L'història de la viola gamba comença a Espanya en el segle XV. En eixos temps els musics usaven

# data[].attributes.body
La viola d'arc o viola de gamba és qualsevol dels instruments d'una família d'instruments de corda fregada amb trasts desenvolupats al segle XV i que van ser molt utilitzats –tant en qualitat d'instruments melòdics com polifònics al Renaixement –sobretot formant part de conjunts, a voltes només integrats per violes de gamba.

# data[].attributes.attachment_link.title
Fantasía en La menor. David Kellner (1749). Laúd barroco

# data[].attributes.body
"El llaüt (de l'àrab ????? al-` és un instrument de corda pulsada,1 l'origen del qual es remunta a l'Edat Mitjana i la introducció del qual a Europa es va iniciar en la península ibèrica pels àrabs i va influenciar als cordófonos que llavors ja existien en la península. Per extensió, llaüt pot designar qualsevol instrument en què les cordes se situen en un pla paral·lel a la caixa, al llarg d'un palixent

# data[].attributes.body
La gaita, también llamada cornamusa 1 (no confundir con la cornamuse francesa, diferente a la cornemuse, gaita), es un instrumento musical de viento que, en su forma más simple, consiste en un tubo perforado (puntero) provisto de una lengüeta sonora e insertado en un odre que contiene una reserva de aire. El aire entra en la bolsa u odre (fuelle o fol) a través de un segundo tubo (portaviento o soplete), por donde ha sido insuflado generalmente desde los pulmones del propio tañedor (gaitero). Éste comprime con su brazo el fuelle para obligar al aire a salir a través del puntero y de los demás tubos accesorios al fol (bordones), caso de que los haya, y así mantener estable el tempero, es decir, la tensión del flujo de aire saliente, de manera que se obtenga un sonido constantemente afinado. En la mayoría de las gaitas, el soplete está cerrado por una válvula que impide al aire escapar de nuevo hacia la fuente de donde proviene, aunque no así en todas: el chiboni georgiano, por ejemplo, carece de ella, teniendo que ser obstruido el portaviento mediante la lengua del propio gaitero. También existen gaitas insufladas mecánicamente mediante otro fuelle accesorio en lugar de usar el gaitero directamente sus pulmones; de todo esto se ha de tratar más adelante en este artículo.Aunque existen posibles referencias literarias en textos latinos, las primeras representaciones europeas de la gaita se remontan a la Baja Edad Media. Se trata de un instrumento popular que a lo largo de la historia se ha ido introduciendo en todos los ámbitos sociales, tanto de carácter civil (fiestas, celebraciones) como religioso (misas, funerales) e incluso militar (desfiles, etc.). Como instrumento tradicional, la gaita se encuentra distribuida por numerosos países, incluyendo la península de Escandinavia, las islas británicas, los Países Bajos, Francia, la península ibérica, la península itálica, los Balcanes, el norte de África, Turquía y Oriente Medio. Las regiones de España con más tradición y difusión de este instrumento son Galicia, Zamora, Asturias y Cantabria.

# data[].attributes.attachment_link.title
Música escocesa tradicional instrumental de gaita celta alegre

# data[].attributes.body
l'arpa es un instrument antic.

# data[].attributes.body
El saltiri és un instrument musical cordòfon de la família de les cítares, sense trasts. Consisteix en una peça de fusta o, més sovint, una caixa de fusta amb forats de ressonància, i sense coll; pot ser rectangular, triangular o de forma trapezoïdal; en alguns exemplars, alguns costats d’aquesta forma són corbats. L'instrument pot ser d'ordres simples o múltiples. Les cordes estan tensades i formant un pla paral·lel al de la superfície de la caixa de ressonància, passant per sobre d'un o més ponts i lligades d'alguna manera a ambdós extrems de la caixa de ressonància.[1]

# data[].attributes.attachment_link.title
HUAPANGO de MONCAYO en SALTERIO con Daniel Armas

# data[].attributes.attachment_link.description
La Leyenda del Salterio contacto: info@miguellawrence.com Salterio, Daniel Armas Flauta, Miguel Lawrence Violonchelo, Conny Ruiz Vihuela, Juan José Puente Guitarrón Mario Villanueva