# data[].attributes.headline
Hun mærkede, at hendes Kinder var
isnende kolde

# data[].attributes.subject
Hun mærkede, at hendes Kinder var
isnende kolde

# data[].attributes.body
Jo-o, det er haardt nok at bære sine egne Klæder, men at bære andres, det er næsten umuligt...

# data[].attributes.headline
		
	
	
		
			
				
					Hun mærkede, at hendes Kinder var
isnende kolde ... 
				
			
		

# data[].attributes.subject
		
	
	
		
			
				
					Hun mærkede, at hendes Kinder var
isnende kolde ... 
				
			
		

# data[].attributes.headline
de kendte jo hinanden allesammen, og de tog
Maskerne af ligestraks

# data[].attributes.subject
de kendte jo hinanden allesammen, og de tog
Maskerne af ligestraks

# data[].attributes.headline
		
	
	
		
			
				
					Det er første Gang, den kysses af
Solen. 
				
			
		

# data[].attributes.subject
		
	
	
		
			
				
					Det er første Gang, den kysses af
Solen. 
				
			
		

# data[].attributes.body
han var Lansknægt fra Wallensteins Tid og havde en stor Knebelsbart for at skjule sit Hareskaar;

# data[].attributes.headline
Marie greb efter Vejret. Hun følte som et Sting i Brystet, tog Brevet. 

# data[].attributes.subject
Marie greb efter Vejret. Hun følte som et Sting i Brystet, tog Brevet. 

# data[].attributes.body
Hun syntes, Blodet brændte dér, hvor han havde kysset, blussede heftig og saá paa ham.

# data[].attributes.headline
Hun vilde gerne været gaaet ud af Stuen, men der laa som en tung Vægt paa hendes Skød. Hun kunde ikke rejse sig -

# data[].attributes.subject
Hun vilde gerne været gaaet ud af Stuen, men der laa som en tung Vægt paa hendes Skød. Hun kunde ikke rejse sig -

# data[].attributes.body
Det er første Gang, den kysses af Solen

# data[].attributes.headline
Forelskelse er Kærlighedens Førstegrøde, født i Hjertets Barndom paa Sjælens Foraarsdag. Blomsten aabner sig halvt, og
Solstraalen, der kysser dens hvide Bæger, trænger legende ind mellem dens Blade

# data[].attributes.subject
Forelskelse er Kærlighedens Førstegrøde, født i Hjertets Barndom paa Sjælens Foraarsdag. Blomsten aabner sig halvt, og
Solstraalen, der kysser dens hvide Bæger, trænger legende ind mellem dens Blade

# data[].attributes.headline
		
	
	
		
			
				
					- Kunde Frøkenen ikke staa lidt roligt, siger Jomfru Olsen tørt... Ellers stikker jeg Frøkenen. 
				
			
		

# data[].attributes.subject
		
	
	
		
			
				
					- Kunde Frøkenen ikke staa lidt roligt, siger Jomfru Olsen tørt... Ellers stikker jeg Frøkenen. 
				
			
		

# data[].attributes.headline
		
	
	
		
			
				
					hendes røde Læber smilede, Øjnene lo, Lykkens Skær laa forskønnende over hendes Træk 
				
			
		

# data[].attributes.subject
		
	
	
		
			
				
					hendes røde Læber smilede, Øjnene lo, Lykkens Skær laa forskønnende over hendes Træk 
				
			
		

# data[].attributes.body
Hun foldede Brevet op. Der stod ikke mere end tre Linier. Hvor hendes Haand rystede.

# data[].attributes.body
De sidder nede bag nogle høje Planter - Pernille og han - de har siddet der en hel Time, og Onkel William er fortvivlet, fordi han ikke kan finde dem.

# data[].attributes.headline
Og hun var yndig: hendes røde Læber smilede, Øjnene lo, Lykkens Skær laa forskønnende over hendes Træk

# data[].attributes.subject
Og hun var yndig: hendes røde Læber smilede, Øjnene lo, Lykkens Skær laa forskønnende over hendes Træk

# data[].attributes.headline
		
	
	
		
			
				
					Marie greb efter Vejret. Hun følte som et Sting i Brystet 
				
			
		

# data[].attributes.subject
		
	
	
		
			
				
					Marie greb efter Vejret. Hun følte som et Sting i Brystet 
				
			
		

# data[].attributes.body
"hendes røde Læber smilede, Øjnene lo, Lykkens Skær lå forskønnende over hendes Træk" side 2

# data[].attributes.headline
		
	
	
		
			
				
					- Jo-o, det er haardt nok at bære sine egne Klæder, men at bære andres, det er næsten umuligt... 
				
			
		

# data[].attributes.subject
		
	
	
		
			
				
					- Jo-o, det er haardt nok at bære sine egne Klæder, men at bære andres, det er næsten umuligt... 
				
			
		

# data[].attributes.headline
Hun mærkede, at hendes Kinder var
isnende kolde

# data[].attributes.subject
Hun mærkede, at hendes Kinder var
isnende kolde

# data[].attributes.body
Hun vilde gerne været gaaet ud af Stuen, men der laa som en tung Vægt paa hendes skød.

# data[].attributes.body
Hun mærkede, at hendes Kinder var isnende kolde ...

# data[].attributes.body
hun stod og trak i sine lange Handsker og pillede ved Pernilles hvide Forklæde

# data[].attributes.body
"Sikken Hjertebanken hun har i Vognen" side 2 toppen

# data[].attributes.headline
Aandedraget døde hvinende i hendes
Bryst. 

# data[].attributes.subject
Aandedraget døde hvinende i hendes
Bryst. 

# data[].attributes.body
“Sikken Hjertebanken hun har i Vognen, hun mærker godt, hun bliver baade rød og bleg, og hun har klamme Hænder.”

# data[].attributes.body
Marie greb efter Vejret. Hun følte som et Sting i Brystet, tog Brevet.

# data[].attributes.headline
 hun mærker godt, hun bliver baade rød og bleg

# data[].attributes.subject
 hun mærker godt, hun bliver baade rød og bleg

# data[].attributes.headline
		
	
	
		
			
				
					Sikken Hjertebanken hun har i Vognen 
				
			
		

# data[].attributes.subject
		
	
	
		
			
				
					Sikken Hjertebanken hun har i Vognen 
				
			
		