# data[].attributes.attachment_link.title
Як зліпити кота з пластиліну

# data[].attributes.headline
08.11.2022.гурток художньої кераміки Пухинда ВО 15.30-17.25 Ліпим анімалістичну статуетку

# data[].attributes.subject
08.11.2022.гурток художньої кераміки Пухинда ВО 15.30-17.25 Ліпим анімалістичну статуетку

# data[].attributes.attachment_link.authors[].name
Цікаві відео для дітей

# data[].attributes.attachment_link.title
Лисичка з пластиліну.

# data[].attributes.body
Ліпим анімалістичну статуетку

# data[].attributes.body
Тема Ліпим анімалістичну статуетку(фігуру тварин)

# data[].attributes.attachment_link.title
Ліпимо з пластиліну пес «Патрон»український собака-сапер

# data[].attributes.headline
03.11.2022.гурток художньої кераміки Пухинда ВО 15.30-17.25.тема Ліпим анімалістичну фігуру.

# data[].attributes.subject
03.11.2022.гурток художньої кераміки Пухинда ВО 15.30-17.25.тема Ліпим анімалістичну фігуру.

# data[].attributes.headline
01.11.2022гурток художня кераміка Пухинда ВО  15.30-16.45;16.55-17.30.тема:Анімалістичну статуетка Характеристика тварин,малюєм ескізи

# data[].attributes.subject
01.11.2022гурток художня кераміка Пухинда ВО  15.30-16.45;16.55-17.30.тема:Анімалістичну статуетка Характеристика тварин,малюєм ескізи

# data[].attributes.headline
31.10.2022гурток художньої кераміки Пухинда ВО 15.30-17.25 тема:Ліплення тех.кульок анімалістичну тварину Черепаху

# data[].attributes.subject
31.10.2022гурток художньої кераміки Пухинда ВО 15.30-17.25 тема:Ліплення тех.кульок анімалістичну тварину Черепаху

# data[].attributes.headline
28.102022.гурток художня кераміка Пухинда ВО.15.30-17.25.Ліплення виробу кульками

# data[].attributes.subject
28.102022.гурток художня кераміка Пухинда ВО.15.30-17.25.Ліплення виробу кульками

# data[].attributes.headline
27.10.2022Ліплення кульками.Ліпим будь яку форму .15.30-16.45;16.55-17.30.гурт.художньої кераміки Пухинда ВО

# data[].attributes.subject
27.10.2022Ліплення кульками.Ліпим будь яку форму .15.30-16.45;16.55-17.30.гурт.художньої кераміки Пухинда ВО

# data[].attributes.headline
26.10.2022.урток художньої кераміки Пухинда ВО 15.30-16.45;16.55-17.30 Декоруємо плакетки,матер'яли скульптурні стеки.

# data[].attributes.subject
26.10.2022.урток художньої кераміки Пухинда ВО 15.30-16.45;16.55-17.30 Декоруємо плакетки,матер'яли скульптурні стеки.

# data[].attributes.attachment_link.title
Як зліпити лева з пластиліну

# data[].attributes.headline
Гурток художня кераміка.ПухиндаВО.темаВиготовлення декоративної плакетки "Ангел". Переносимо малюнок на матер"ял

# data[].attributes.subject
Гурток художня кераміка.ПухиндаВО.темаВиготовлення декоративної плакетки "Ангел". Переносимо малюнок на матер"ял

# data[].attributes.attachment_link.authors[].name
З любов'ю до дітей - Дитячі пісні

# data[].attributes.attachment_link.title
Як ліпити мишку з пластиліну | Уроки ліпки для дітей

# data[].attributes.attachment_link.authors[].name
ЦРД "Хортицький"

# data[].attributes.attachment_link.title
Заняття для дітей раннього віку з ліплення "Осінь чарівниця".

# data[].attributes.headline
24.10.2022.гурток художня кераміка.тема :Декоративна плакетка-Ангел.Малюєм ескізи.15.30-17.25.

# data[].attributes.subject
24.10.2022.гурток художня кераміка.тема :Декоративна плакетка-Ангел.Малюєм ескізи.15.30-17.25.

# data[].attributes.headline
21.10.2022.гурток художньої кераміки Пухинда ВО 15.30-17.25.темаДекоруєм виріб.,нанесення стрічкового орнаменту

# data[].attributes.subject
21.10.2022.гурток художньої кераміки Пухинда ВО 15.30-17.25.темаДекоруєм виріб.,нанесення стрічкового орнаменту

# data[].attributes.attachment_link.authors[].name
Світлана Рибакова

# data[].attributes.attachment_link.title
Заняття з ліплення "Кольорові вітаміни літа". Вихователь: Ахметова С.О.

# data[].attributes.headline
20.10.2022гурт.художньої кераміки Пухинда ВО.тема :Декорування виробів.матер'яли стеки для ліплення.

# data[].attributes.subject
20.10.2022гурт.художньої кераміки Пухинда ВО.тема :Декорування виробів.матер'яли стеки для ліплення.

# data[].attributes.attachment_link.title
Зроби сам / урок по ліпнині з глини для дітей та дорослих / ліпимо глечик

# data[].attributes.headline
19.10.2022гурт художн.кераміка.Пухинда ВО.почат 15.30-16.45;16.55-17.30..тема Ліплення посуду жгутами

# data[].attributes.subject
19.10.2022гурт художн.кераміка.Пухинда ВО.почат 15.30-16.45;16.55-17.30..тема Ліплення посуду жгутами

# data[].attributes.headline
18.10.2022.гурток художня кераміка кер.Пухинда ВО тема Ліплення посуду 

# data[].attributes.subject
18.10.2022.гурток художня кераміка кер.Пухинда ВО тема Ліплення посуду 

# data[].attributes.attachment_link.authors[].name
Маріна Шараварська

# data[].attributes.attachment_link.title
заняття з ліплення старша група

# data[].attributes.headline
17.10.2022гурток художньої кераміки керівник Пухинда ВО ліплення жгутами

# data[].attributes.subject
17.10.2022гурток художньої кераміки керівник Пухинда ВО ліплення жгутами

# data[].attributes.headline
14.10.2022 року. Тема: Ліплення композиції

# data[].attributes.subject
14.10.2022 року. Тема: Ліплення композиції

# data[].attributes.body
Дітки, перегляньте відео майстер-клас. Спробуйте з батьками зліпити будь яку тваринку

# data[].attributes.attachment_link.authors[].name
Мишенятко ТВ (З любов'ю до малят)

# data[].attributes.attachment_link.title
Уроки ліплення з пластиліну Ліпака Песик

# data[].attributes.headline
13.10.2022 року. Тема: Ліплення композиції

# data[].attributes.subject
13.10.2022 року. Тема: Ліплення композиції

# data[].attributes.body
Дітки, перегляньте відео майстер-клас. Спробуйте з батьками зліпити будь яку тваринку

# data[].attributes.attachment_link.authors[].name
Мишенятко ТВ (З любов'ю до малят)

# data[].attributes.attachment_link.title
Уроки ліплення з пластиліну Ліпака Корівка

# data[].attributes.headline
12.10.2022 року. Тема: Ліплення композиції

# data[].attributes.subject
12.10.2022 року. Тема: Ліплення композиції

# data[].attributes.body
Дітки, перегляньте відео майстер-клас. Спробуйте з батьками зліпити будь яку тваринку

# data[].attributes.attachment_link.authors[].name
Мишенятко ТВ (З любов'ю до малят)

# data[].attributes.attachment_link.title
Уроки ліплення з пластиліну (Ліпака)Пінгвін

# data[].attributes.headline
11.10.2022 року. Тема: Ліплення композиції

# data[].attributes.subject
11.10.2022 року. Тема: Ліплення композиції

# data[].attributes.body
Дітки, перегляньте відео майстер-клас. Спробуйте з батьками зліпити будь яку тваринку

# data[].attributes.attachment_link.authors[].name
Мишенятко ТВ (З любов'ю до малят)

# data[].attributes.attachment_link.title
Уроки ліплення з пластиліну (Ліпака) Голуб

# data[].attributes.headline
10.10.2022 року. Тема: Ліплення композиції

# data[].attributes.subject
10.10.2022 року. Тема: Ліплення композиції

# data[].attributes.body
Дітки, перегляньте відео майстер-клас. Спробуйте з батьками зліпити будь яку тваринку

# data[].attributes.attachment_link.authors[].name
Мишенятко ТВ (З любов'ю до малят)

# data[].attributes.attachment_link.title
Уроки ліплення з пластиліну (Ліпака) Павич

# data[].attributes.headline
24.05.2022 р. Тема Підготовка та оздоблення робіт

# data[].attributes.subject
24.05.2022 р. Тема Підготовка та оздоблення робіт

# data[].attributes.attachment_link.readable_text
В даному майстер-класі я хочу поділитися з початківцями гончарами одним з дуже цікавих способів декорування кераміки. Йтиметься про молочному випалюванні. Так само, в деяких джерелах, ви можете зустріти цю техніку під словом молоченіе.

Інформація про те, коли і де вперше люди стали використовувати молочний випал глини загублена у віках. Ймовірно, це сталося в давнину небагато чим пізніше після того, як люди навчилися обпалювати глину і винайшли гончарний круг. Якщо прокинулося цікавість, і вам захотілося дізнатися детальніше про кроки людства від первісної глиняній фігурки носорога до сучасного мистецтва кераміки, почитайте статтю про історію кераміки . Ніхто не може точно сказати коли і де люди придумали обпалювати горщики в молоці. Подорожуючи по світу і вивчаючи особливості гончарного справи різних народів, я переконалася, що техніка молочного випалу характерна тільки для Росії, в інших країна і тим більше на інших континентах вона не зустрічається.

У Росії гончарі здавна користувалися молочним випалюванням, проте "темні часи" комунізму і перебудови практично викорчували з пам'яті людей знання історії і традицій, багато секретів були забуті, в тому числі і гончарні. У наші дні ми, в деякому роді, переживаємо епоху Відродження і заново відкриваємо втрачені секрети гончарів. Тож не дивно, що майже ніхто з міських жителів не знайомий з молочальной керамікою. Відвідувачі нашої майстерні, приходячи до нас на майстер-класи, вперше бачать такі незвичайні шоколадного кольору і дуже здобні на вигляд горщики, виконані в техніці молочного випалу.

Молочний випал глини, ні дивлячись на зовнішню декоративність -румяние, здобні відтінки коричневого і легкий глянець, з'явився зовсім не для краси. Він виконував виключно практичну функцію. Справа в тому, що глина після першого утильного випалу залишається пористої, тобто, вбирає в себе воду і мікро-частинки їжі. Для того, щоб зробити керамічні вироби придатними для зберігання і вживання їжі і напоїв, гончарі в усьому світі йшли на різні хитрощі - лощіння, ошпарити, вощіння, і звичайно ж, молочний випал.

Найнадійніший спосіб зробити глину водонепроникною, це покрити черепок склоподібної масою - глазур'ю. Однак, глазурование вимагає другого тривалого випалу при температурі понад 1000градусов, що автоматично підвищує ціну на готовий виріб. Так само не дешеві самі глазурі для кераміки. Але про роботу з глазур'ю мова піде в наступних статтях, а зараз ми приступимо до практики!

Для роботи нам знадобитися:

1. Вироби з глини, що пройшли перший утильний випал. Колір глини, з якої ви ліпили, значення не має. За моїми спостереженнями, білу глину краще таким чином не декорувати, тому що молоко на білу поверхню лягає прозорою пригорілої плівкою і краси від таких спецефектів трохи.

2. Молоко. Естети вважають за краще тільки сільське молочко з під корови. Але ми, міські жителі, корів в квартирі не тримаємо, тому не вередує і купуємо будь-яке молоко з жирністю вище 2,5%. Сухе молоко для молочного випалу не годиться.

3. Муфельная піч, електрична або газова духовка, російська піч - у кого що знайдеться під рукою. Мікрохвильова піч не підійде.

4. Ємність для молока. Головна умова, щоб ваші керамічні "штучки" в ній повністю містилися "з головою".

5. Можливо, вам знадобляться: бавовняні ганчірочки, прихватки, вогнетривка підставка, на яку ви будете ставити гарячу кераміку після випалу.

І так, приступимо:

1. Для початку наливаємо молоко в заздалегідь підготовлену ємність і "купаємо" всю кераміку в молоці. Звичайно ж, спочатку все глиняні вироби повинні бути сухими і чистими, без слідів жиру, воску або фарби. Завдання номер один - дозволити молоку рівномірно вбратися в глиняний черепок. Якщо керамічних виробів для випалу багато, а ємність з молоком невелика, краще "купати" кераміку черзі. . Чи не нагромаджуйте один на одного купу всього, інакше може вийти так, що десь молоко добре проникне в пори, а десь ні, відповідно в кінці випалу ми отримаємо шлюб.

Досить потримати виріб в молоці 2-3 хвилини. Чим менше ви тримаєте кераміку в молоці, тим більше прозорим буде покриття після випалу. Якщо купати черепок занадто довго, то покриття може відшарується. У перші секунди, після того, як ви опустите глину в молоко, можна почути характерний звук, схожий на легке шипіння і на поверхні молока з'являться бульбашки -

Це ознака того, що молоко, заповнюючи глиняні пори, витісняє з них повітря.

2. Після того, як вся кераміка пройшла процедуру "купання", вироби слід добре просушити - найкраще кілька годин, поки молоко повністю не висохне. Якщо ви поставите в випал вологе виріб, то в більшості випадків молочний наліт просто потріскається і відлущити з кераміки. Молоко утворює на поверхні глини жирну плівку, яка в міру висихання глини з прозорою глянцевою ставатиме білої. Уже в процесі випалу цей жирний наліт стане гарним і практичним покриттям для наших глиняних речей.

3. Тут починається найцікавіше - молочний випал! Викуповувати в молоці і висохлу кераміку ставимо в піч. Для випалу в майстерні я користуюся муфельній піччю, а вдома звичайною духовкою. Кераміка, як і скло, не любить різких перепадів температур, тому бажано завантажувати вироби в холодну піч і тільки після цього виставляти температурний режим. Температура молочного випалу варіюється від 300 до 400 градусів. При 300 градусах глина набуває золотистий колір, як у хлібної скориночки. Якщо піднімати температуру вище, можна домогтися дуже гарного кольору гіркого шоколаду. При температурі вище 400 градусів молоко просто згоряє з поверхні глини.

На максимальній температурі в печі кераміку слід тримати, поки не перестане йти дим - це вірна ознака того, що з молока вигоріла вся органіка. Тут вже все з досвідом приходить, якесь молоко швидко темніти починає, а якесь довго не здається.

Для мене особисто, молочний випал дуже захоплюючий процес - раз у раз хочеться завчасно засунути ніс в піч і помилуватися на метаморфози, що відбуваються в печі. Цікавість часто призводить до того, що від повітряних потоків різних температур, що потрапляють в піч разом з моїм носом, на поверхні кераміки утворюються абсолютно непередбачувані переходи і розлучення всіляких відтінків коричневого кольору. З одного боку, можна вважати це шлюбом - колір вироби вийшов нерівний, але мені такі "браковані" черепки подобаються набагато більше - спеціально таку красу захочеш, а не зробиш! Щасливі випадковості ніхто не відміняв.

Коли ми проводимо молочний випал в майстерні, до нас часто заглядають колеги з питаннями: "а чого це ви таке смачне готуєте?". Справа в тому, що при температурі 150-200 градусів, коли молоко на глиняному черепку починає спекаться, з'являється дуже апетитний запах свіжоспечених булочок. У всіх тут же бурчати животи. А коли температура в печі досягає 300-400 градусів, можна почути типове "ой, а що це у вас там горить?" - аромати здоби змінюються на типовий запах горілого молока або каші. Тому, дуже важливо, щоб якщо ваше робоче місце добре провітрювати або було обладнано витяжкою - при температурі 350 градусів з молока згорає вся органіка, тому дим з печі валить нещадно.

Порада: спробуйте додати в молоко трохи цукру - 2-3 столові ложки на 1 літр. Цукор додатково заб'є пори, а так же додасть кераміці червонуваті відтінки! Експериментуйте!

4. Після того, як кераміка придбає потрібний вам колір від золотистого до темно-шоколадного, вироби, поки вони ще гарячі, можна покрити ганозісом - водовідштовхувальним складом на основі воску, масла і каніфолі. Для цього вам і знадобляться різні ганчірочки, прихватки і підставки, перераховані вище. Подробиці про те, що таке ганозіс, як його зробити самостійно і для чого він потрібен, ви дізнаєтеся на сайті з наступної статті.

Традиційно, молочний випал застосовували для обробки керамічного посуду, однак мені дуже подобається використовувати даний метод і для декоративних речей - жіночих прикрас, декоративних панно, вазочок, сувенірів. Кераміка, що пройшла молочний випал набуває ні з чим незрівнянну теплоту, її не хочеться випускати з рук. Глазурована кераміка такий магією не володіє. Якщо ви зайдете в нашу галерею, то переконаєтеся, що в майстерні ми дуже часто користуємося молоченіем. Наші учні так само гідно оцінили цю давню забуту техніку.

Практичний рада: керамічний посуд, минулий молочний випал миють м'якими губками, і обов'язково витирають насухо. Зберігати такий посуд теж краще в сухому провітрюваному місці, щоб не завелася пліснява. Якщо цвіль все ж з'явилася, то кращий спосіб від неї позбавитися - прожарити кераміку в печі або духовці при 300 градусах, попередньо добре промивши водою.Якщо запах цвілі не зник, тоді можна просто спалити все молоко з глини в печі при 500 градусах і провести процедуру молоченія заново.

Успіхів у творчому пошуку!

Запрошуємо всіх бажаючих на курси художньої кераміки і гончарного майстерності .
Коли ми проводимо молочний випал в майстерні, до нас часто заглядають колеги з питаннями: "а чого це ви таке смачне готуєте?
А коли температура в печі досягає 300-400 градусів, можна почути типове "ой, а що це у вас там горить?

# data[].attributes.attachment_link.keywords[]
молочний випал

# data[].attributes.attachment_link.keywords[]
молоченіе кераміки

# data[].attributes.attachment_link.keywords[]
декорування кераміки

# data[].attributes.attachment_link.keywords[]
декорування кераміки в давнину

# data[].attributes.attachment_link.keywords[]
молочний випал глини

# data[].attributes.attachment_link.title
Молочний випал глиняних виробів. Декорування кераміки.

# data[].attributes.attachment_link.description
В даному майстер-класі я хочу поділитися з початківцями гончарами одним з дуже цікавих способів декорування кераміки. Йтиметься про молочному випалюванні. Так само, в деяких джерелах, ви можете зустріти цю техніку під словом молоченіе. Інформація про те, коли і де вперше люди стали використовувати молочний випал глини загублена у віках.

# data[].attributes.headline
23.05.2022 р. Тема Виготовлення тарілки в техніці пласту

# data[].attributes.subject
23.05.2022 р. Тема Виготовлення тарілки в техніці пласту

# data[].attributes.attachment_link.provider_name
Глиняные изделия, посуда, игрушки, раскраски.

# data[].attributes.attachment_link.readable_text
1.Глиняна тарілка або миска

Можете зробити самостійно способом заливання чи виготовлення на гончарному крузі або взяти вже готову у нас, якщо не хочете робити весь процес самостійно.

Як можна прикрасити тарілку або миску:

Знаходите в інтернеті малюнок який хочете перенести на глиняну тарілку або миску, роздруковуєте, вирізаєте та приносите з собою. Накладаєте цей малюнок на виріб який попередньо зробите самостійно, та продавлюєте по контуру. Потім доводите ті лінії які не дуже продавилися та залишаєте для висихання. На слідуючий раз затераїте всі недоліки щоб поверхня була гладка але з малюнком. Тепер можна розмальовувати. Тут також є декілька варіантів. Є ангобний розпис, є розпис поливами, є розпис акриловими фарбами (тільки декоративних воробів без використання на кухні). Всі техніки розпису різні і відрізняються за способом виготовлення, тому всіма подробицями ми поділемомя з вами коли завітаєте до нас!

На фотографіях вишче ви бачете тарілки з ангобним розписом. Після другого обпалу кольори будуть набагато яскравішими. Приклади на фото нижче.

Якщо робите вироб для дитини, то можете зробити таблицю множення або абетку, буде дивитися на неї 3 рази на день, так і вивче швидко. Якщо на подарунок - то теж варіантів дуже багото просто абстрактний малюнок, малюнок-оберіг, символ-оберіг, імя, побажання, все на що здатна ваша фантазія і ваші здібності. І навіть якщо ви ще не визначилися що і як ви хочете зробити, ми обовязково підкажемо і покажемо декілька прикладів робіт.

2. Глиняний горщік

Горщік може бути для меду, цукру, солі, лаврового листа, цукерок та навіть для улюбленої квітки.

Як робимо: способом заливання у форму, за допомогою гончарного кругу або берете вже готовий у нас на поличках. Малюнок та колір Ви обираєте за смаком. Це може бути просто рельєфний малюнок та замолочений в молоці горщік, він при обпалювані буде коричневого кольору, або зробити ангобний розпис різними кольорами якийсь малюнок чи надпис-побажання.

Горщік зліплений і розмальований власними руками це гарний подарунок на день народження, свято, просто так щоб зробити приємно дорогій Вам людині. Можна зробити набір з декількох горщіків для всіх членів родини, тата, мами та дітей, діти з кольорових горщіків будуть їсти аж бігом!

І звісно ж улюблені квіти, будь то фіалка, хлорофітум чі кактус.

3. Чашка або кружка

Чашка - це річ якою ми користуємося від 3 до 10 разів на день. І приємніше пити смачний чай чи запашну каву із улюбленої чашки, яку тобі подарувала кохана людина або ти придбав її самостійно для себе. Багато хто з нас дарував чашки друзям та коханим а зараз вже не вважає цей подарунок прийнятним у наш час. Але! Уявіть собі як ви самостійно робите цю чашку, як ви ліпите глину або заливаєте глину у форму, як прибираєте недоліки виготовлення на чашці. Подумайте, що ви хочете написати на чашці, може це буде "Я тебе кохаю" для коханої людини, а може це буде "Мій любий СуперСин" чи " Донька - Красуня", можна побажання написати, а можна і оберіг написати, все це ваша фантазія. Можна зробити тільки замолочену чашку, а можна розмалювати цвітними ангобними фарбами. Найголовніше, що вам потрібно - це виявити бажання прийти!

Як робимо: способом заливання у форму, за допомогою гончарного кругу або берете вже готову на наших на поличках.

Чашка зроблена власноруч це неймовірно приємний подарунок!

# data[].attributes.attachment_link.keywords[]
глиняна миска

# data[].attributes.attachment_link.keywords[]
глиняна чашка

# data[].attributes.attachment_link.title
як зробити глиняну тарілку

# data[].attributes.attachment_link.description
1.Глиняна тарілка або миска Можете зробити самостійно способом заливання чи виготовлення на гончарному крузі або взяти вже готову у нас, якщо не хочете робити весь процес самостійно. Як можна прикрасити тарілку або миску: Знаходите в інтернеті малюнок який хочете перенести на глиняну тарілку або миску, роздруковуєте, вирізаєте та приносите з собою.

# data[].attributes.headline
18.05.2022 р. Тема Виготовлення тарілки в техніці пласту

# data[].attributes.subject
18.05.2022 р. Тема Виготовлення тарілки в техніці пласту

# data[].attributes.attachment_link.title
Виготовлення чашки з блюдцем з пластиліну (НУШ)

# data[].attributes.headline
УВАГА! Тиждень знань з БЖ «Правила дорожнього руху-твої правила!». Перегляд відеоролику «Правила дорожнього руху для дітей безпека на дорозі». 

# data[].attributes.subject
УВАГА! Тиждень знань з БЖ «Правила дорожнього руху-твої правила!». Перегляд відеоролику «Правила дорожнього руху для дітей безпека на дорозі». 

# data[].attributes.attachment_link.authors[].name
Аудіо Мама ᗩᑌᗪIOᗰᗩᗰᗩ

# data[].attributes.attachment_link.title
Правила дорожнього руху 🚦 для дітей 🚥 безпека на дорозі

# data[].attributes.headline
16.05.2022. Тема Виготовлення тарілки ручним способом , використовуючи декор мереживо і рослини

# data[].attributes.subject
16.05.2022. Тема Виготовлення тарілки ручним способом , використовуючи декор мереживо і рослини

# data[].attributes.attachment_link.readable_text
0:00 / 9:56•Watch full video

# data[].attributes.attachment_link.title
Косівська керміка від сім'ї Троць | Процес виготовлення

# data[].attributes.headline
12.05.2022. Тема :Виготовлення тарілки ручним способом.декорована в тех .відтискання

# data[].attributes.subject
12.05.2022. Тема :Виготовлення тарілки ручним способом.декорована в тех .відтискання

# data[].attributes.attachment_link.authors[].name
Богдан Волинський

# data[].attributes.attachment_link.title
Зроблено руками №1 Гончарство. Виготовлення тарілки та глечика

# data[].attributes.headline
11.05.2022. Тема Останній етап у роботі.

# data[].attributes.subject
11.05.2022. Тема Останній етап у роботі.

# data[].attributes.attachment_link.embed_code
View this post on Instagram

A post shared by Fantastic Pottery ® (@fantasticpottery)

# data[].attributes.headline
05.05.2022. Продовження роботи -втираєм фарбу  у висушені  вироби 

# data[].attributes.subject
05.05.2022. Продовження роботи -втираєм фарбу  у висушені  вироби 

# data[].attributes.attachment_link.authors[].name
ДНЗ No 14 Орлик

# data[].attributes.attachment_link.title
Заняття з ліплення для дітей раннього віку. Друг для равлика

# data[].attributes.headline
04.05.2022 р. 15.30-16.45 Продовжуєм роботу в техніці відтискання та штампування глиняних виробів.Вирізаєм та декоруємо найкращі фрагменти

# data[].attributes.subject
04.05.2022 р. 15.30-16.45 Продовжуєм роботу в техніці відтискання та штампування глиняних виробів.Вирізаєм та декоруємо найкращі фрагменти

# data[].attributes.attachment_link.authors[].name
Євгенія Чебуніна ДИВОКОЛО

# data[].attributes.attachment_link.title
ЛІПЛЕННЯ З ПЛАСТИЛІНУ | ПІДСНІЖНИКИ

# data[].attributes.headline
03.05.2022 р. Продовжуєм роботи в техніці штампування та відтискання.Зачищаєм та декоруємо вироби.

# data[].attributes.subject
03.05.2022 р. Продовжуєм роботи в техніці штампування та відтискання.Зачищаєм та декоруємо вироби.

# data[].attributes.attachment_link.authors[].name
БДЮТ Дивоцвіт м.Київ

# data[].attributes.attachment_link.title
Майстер-клас "Декоративне панно із глини"

# data[].attributes.headline
УВАГА! "Тиждень знань з безпеки життєдіяльності "Обережно небезпека!" 

# data[].attributes.subject
УВАГА! "Тиждень знань з безпеки життєдіяльності "Обережно небезпека!" 

# data[].attributes.body
Перегляд відеоролику «Абетка безпеки для дітей». Перегляд відеоролика

# data[].attributes.attachment_link.authors[].name
Ліна з України

# data[].attributes.attachment_link.title
Абетка безпеки для дітей. Правила безпеки на канікулах. Презентація безкоштовно. НУШ для 1-4 класів

# data[].attributes.headline
28.04.2022 р. Тема: Рослинний орнамент. Штампування

# data[].attributes.subject
28.04.2022 р. Тема: Рослинний орнамент. Штампування

# data[].attributes.attachment_link.title
Орнамент в колі.

# data[].attributes.headline
27.04.2022 р. Тема: Рослинний орнамент. Штампування

# data[].attributes.subject
27.04.2022 р. Тема: Рослинний орнамент. Штампування

# data[].attributes.attachment_link.title
Рослинний орнамент. Стрічковий та сітчастий. Образотворче мистецтво.

# data[].attributes.headline
21.04.2022 р. Тема: Рослинний орнамент. Штампування

# data[].attributes.subject
21.04.2022 р. Тема: Рослинний орнамент. Штампування

# data[].attributes.headline
20.04.2022 р. Тема: Зачищення, декорування виробу. Сушка

# data[].attributes.subject
20.04.2022 р. Тема: Зачищення, декорування виробу. Сушка

# data[].attributes.attachment_link.readable_text
Сирі вироби - відформовані необпалені вироби з глиняної маси.

Способи декорування: пов'язані зі створенням рельєфу:

1 лощіння - всю поверхню керамічного виробу або окремі його ділянки натирають майже до дзеркального блиску голяка, полировальной кісточкою, сталевий ложкою, скляним бульбашкою і т. П.

2 наліпних візерунки - приставні деталі до форми (джгути, кругляки і тд) з тієї ж маси, що і сам виріб.

3 гравірування - візерунки, прокреслені на поверхні глиняного вироби всілякими паличками, вирізаними з твердої деревини або кістки.

4 пальцеві защипи - вид тиснення, де основні, і єдині, інструменти, якими воно виконується, - це пальці рук.

5 штампи - декорування штампами з контррельєфи, штампи вирізаються з глини, що знаходиться в кожетвердом стані, дерева і лінолеуму.

6 тиснення - декорування накатку, фактурними предметами, стрічками, шнурами і тд.

7- процарапиваніє - лінійний малюнок, нанесений гострим предметом.

8-ажур - вирізання візерунка з безліччю невеликих наскрізних ділянок, розділених тонкими перемичками і створюють складну композицію

9- різьблення - глибоке прорізання (але не наскрізне) орнаменту або малюнка, і, як правило, залите пофарбованим ангобом (молетаж - якщо залито)

10 - інкрустація - наскрізне вирізування узорів на поверхні, які заповнюють забарвленими масами, ангобами, глазур'ю.

Пов'язані з фарбуванням:

1 Ангобірованіє - часткове або суцільне покриття "сирцю" беложгущейся або кольоровий глиняній суспензією - ангобом.

2 ловлення - Наприкінці випалу в гончарний горн кладуть смолисті соснові дрова, палаючі коптящим полум'ям, непотрібне ганчір'я, сирої гній і траву, від яких виникав густий чорний дим. Після томління посуд виходила з горна глибокого чорного кольору, тільки лощені візерунки на бархатистою тлі відливали металевим блиском з синявою, як у вороненой стали.

3 отводка - стрічка представляє собою безперервні кругові смужки з використанням ангобів

4 пастілаж - У гумову грушу вставши-ляють відтягнуту з одного кінця скляну трубочку (або гусяче перо). Кінчик стислій груші оку-нают в шликер (ангоб) і набирають його. При зіткненні з сирої поверхнею черепка білий або забарвлений шликер залишає рельєфний слід, який і утворює малюнок, якщо рівномірно проводити грушею по поверхні виробу.

5 фляндрівкою - на виробі, яке встановлено на Турнетки, за допомогою ріжка, груші відводяться пояса різного кольору ангобами, які стикаються один з одним. Потім майстер швидким рухом (при круговому обертанні Турнетки) розсікає ці смуги спеціально заточеною паличкою або товстою голкою, проводячи ряд вертикальних, ритмічно чергуються ліній. При цьому в'язка ангобна маса зсувається вістрям голки, утворюючи звивисті хвилясті лінії, розташовані симетрично по колу вироби.

6 мармуризації - в різні місця наносять плямами кілька забарвлених шликеров, причому плями можна змішати з невеликою напливом одного на інше, легко нахиляючи виріб в різні боки, відразу ж після нанесення плям, поки шликер не вбереться в масу.

7- розпис - вільний розпис ангобами.

8-резерваж - Малюнок наноситься на матеріал, наприклад, салом або воском. Потім декоруємі виріб обливають ангобом. В силу того, що останній не пристає до жирної поверхні, після випалу на ангобні тлі виходить малюнок, який був виконаний жировою речовиною, що підкреслює колір основного матеріалу.

9- сграффіто- Ця техніка здійснюється шляхом процарапуванії малюнка гострим інструментом крізь підсушений АНГОБ до вельми контрастного виявлення основного кольору черепка

10 естампажі - копія поверхні з рельєфом, що досягається прийомом тиснення, штампування, набивання. (Гідравлічним пресом)

Декорування утильних виробів. Утильний виріб - обпечене НЕ глазурованого виріб з керамічної маси. Декорування:

1) - подглазурная розпис - розпис утильного вироби подглазурную фарбами

2) - глазурование - процес утворення склоподібного, щільно прилягає шару за допомогою випалу при високій температурі.

3) - ошпарити - проводиться відразу ж після того, як ще гаряча посуд вийнята з горна. Притримуючи щипцями, її занурювали в заздалегідь заготовлений рідкий розчин клейстеру з житнього або вівсяної муки.

4) - аерографія - напилення суспензії керамічних фарб на виріб, закрите трафаретом

5) - шовкографія - метод нанесення зображень за допомогою трафарету - друкарської форми, через яку фарба проникає на текстиль в місцях, відповідних зображенню. При шовкографії друк відповідними фарбами може проводитися по майже нескінченного числа матеріалів - з текстилю, паперу, пластику, скла, дерева, металу і т. Д.

6) - переклад друку - спосіб нанесення тонкого контурного малюнка темного кольору з окремими заштрихованими ділянками. Відбиток на цигарковому папері, які не просохли фарбою накладають на поверхню виробу і прокочують повстяним валиком, в результаті чого малюнок з паперу переходить на поверхню виробу.

7) Розпис розчинами солей - розпис (як аквареллю) АЗОТНОКИСЛИЙ, а також хлористими і сірчанокислими солями фарбувальних металів (хрому, кобальту, міді, золота)

8) Золочение - покриття поверхні утильного вироби препаратами дорогоцінних металів (золота в даному випадку)

9) Сріблення - покриття поверхні утильного вироби препаратами дорогоцінних металів (срібла в даному випадку)

10) Штамп. або спосіб нанесення одноколірного малюнка, що відтворює нескладний повторюваний візерунок, гумової або каучуковій печаткою з вирізаним на ній рельєфним малюнком.

11) інкрустація - наскрізне вирізування узорів на поверхні, які заповнюють забарвленими масами, ангобами, глазур'ю.

12) Лазерне гравірування - випалювання лазером верхнього шару матеріалу

Схожі статті

# data[].attributes.attachment_link.keywords[]
вирізання візерунків поверхні

# data[].attributes.attachment_link.title
Декорування керамічних виробів - студопедія

# data[].attributes.attachment_link.description
Сирі вироби - відформовані необпалені вироби з глиняної маси. Способи декорування: пов'язані зі створенням рельєфу: 1 лощіння - всю поверхню керамічного виробу або окремі його ділянки натирають майже до дзеркального блиску голяка, полировальной кісточкою, сталевий ложкою, скляним бульбашкою і т. П.

# data[].attributes.headline
18.04.2022 р. Тема: Зачищення, декорування виробу. Сушка

# data[].attributes.subject
18.04.2022 р. Тема: Зачищення, декорування виробу. Сушка

# data[].attributes.attachment_link.provider_name
Строительство дизайн для дома

# data[].attributes.attachment_link.readable_text
3.4 Сушка і випалення вироби Сушка і випалення надають виробам міцність і довговічність. Обидва...

3.4 Сушка і випалення вироби

Сушка і випалення надають виробам міцність і довговічність. Обидва процеси сприяють випаровуванню води, присутньої в глині. Велика частина води випаровується в процесі сушіння виробів на повітрі, але, неможливо повністю виріб висушити таким шляхом, тільки пройшовши через вогонь глина повністю втратить воду.

У будь-якому випадку, перед випалюванням в печі виріб повинен бути просушено повністю. Волога, що залишилася в глині, при випалюванні розриває глину. Сушать його близько 10 днів.

Процес сушіння повинен протікати поступово і рівномірно, інакше збільшується ймовірність того, що виріб розіб'ється або деформується.
Чому якомога повільніше має висихати виріб? Тому що ступінь вологості і усадки глини дуже висока. А рівномірної сушка повинна бути з тієї причини, що місця з'єднань, що виступають і дрібні частини висихають значно швидше, ніж основна маса вироби.
Добре середовище - це рівна поверхня (бажано дерев'яна, можна підкласти газети для вбирання вологи), на якій ми розміщуємо вироби, відсутність протягів і попадання прямих сонячних променів; подалі від опалювальних приладів.

В середньому процес сушіння виробів при кімнатній температурі триває протягом двох тижнів (в залежності від розмірів виробу, термін може бути менше або більше), особливо обережно потрібно поставитися до сушіння великих і складних виробів.

Протягом перших 2-3 днів сушіння
(особливо це стосується виробів з тонкими частинами) вироби краще сушити в поліетиленовому пакеті, періодично відкриваючи його, щоб не накопичувався конденсат.

Коли глина набуває певну щільність (колір глини при цьому змінюється, вона освітлюється), вироби можна продовжувати сушити на відкритому повітрі (бажано у вологому приміщенні).

На останньому етапі процес сушіння можна прискорити, наприклад, досушівая в більш теплих місцях (в печі, духовці з доступом повітря, тобто залишати трохи прочиненими дверцята шафи) без попадання на виріб потоків теплого повітря з поступовим підвищенням температури.

До повного остигання не можна витягувати вироби. Процес сушки видно оком - виріб світлішає, твердне і стає легше.

Якщо температура не перевищує 11 градусів, глина втрачає тільки гигроскопическую вологу. При температурі не вище 25 градусів з проміжків між частинками йде конституційна вода і окремі частинки вступають в контакт один з одним.

При температурі понад 25 градусів глина втрачає кристалізаційну воду, частки поступово втрачають здатність приєднувати воду. Така глина більше не розбухає, навіть якщо опиниться у воді.

Поки в глині ​​присутня хоч якась кількість води, вся теплова енергія витрачається на видалення вологи і речовини, що входять до її складу, що не окислюються. При цьому вироби не досягають міцності і твердості, властивої кераміці, оскільки керамікою вони стають після випалу. Перед самим випалюванням підсушені вироби можна ще додатково просушити в духовці або печі.

Суха глина набуває досить високу міцність, що дозволяє обробляти виріб і при необхідності остаточно зачистити його дрібнозернистим наждачним папером, а потім видалити утворилася глиняну пил широким пензлем або щіткою.

Випал може здійснюватися різними способами. Раніше обпалювали в горнах, виритих в землі, які топилися дровами. Використовувалися для випалу і різні види палива (найпоширеніші зараз - електрику і газ).

Зручно використання електричних муфельних печей, які бувають різні за розміром (при збільшенні розмірів печі або температури зростає витрата електроенергії), але не вимагають установки спеціального віддушини або димоходу.

Випал вимагає високих температур і тривалого часу. Температура повинна підвищуватися і знижуватися поступово. Ось чому зручно використання електричних муфельних печей, де можна поєднати процес сушіння - повільно (температура повинна зростати при цьому повільно, щоб не утворювалися перекоси і тріщини) до 150-200 на протязі 1-2 годин, потім підйом температури з інтервалом 1 годину до кінцевої температури 900-1100 протягом 4-6 годин (наприклад, з установкою режиму 400-600-800-1000).

У печах вбудовується комп'ютеризований термоелектричний пірометр, який здійснює контроль температурної шкали або встановлюється річний терморегулятор. Що відбувається при зміні температури в печі?

При температурі 200-400 видаляються органічні речовини, присутні в глині.

При 500 відбувається повний процес зневоднення.

Від 680 починається процес заскловування, флюси в складі глиняної суміші починають розширюватися і, виконуючи роль клеяться речовин, скріплюють тверді частинки, заповнюючи пори.

При 800 починається процес переходу флюсів в склоподібний стан (заскловування). Виріб зменшується в об'ємі, стає твердим.

Від 900 і вище - при досягненні оптимальної температури вона підтримується протягом деякого часу, щоб перейти до етапу загартовування, поки температура не знизиться до 100. Якщо виріб витягти з печі раніше, то воно отримає термічний удар, що призведе до розколу.

4. Виготовлення власних робіт з глини

Дотримуючись простих правил і підготувавши своє робоче місце, я створила на заняттях в студії колекцію власних робіт:

Працювати слід двома руками. Це дозволить одночасно оформляти праву і ліву сторони вироби, допоможе більш органічно пов'язати все в єдине ціле.

На допомогу рукам для ліплення потрібно використовувати спеціальні інструменти - стеки. Основне їх призначення - опрацювання дрібних деталей, видалення зайвої глини, приєднання дрібних деталей до великих, згладжування окремих частин вироби.

Роботу в процесі ліплення потрібно періодично оглядати з усіх боків, щоб домогтися правильних пропорцій і співвідношень його частин.

Працювати над виробом починають з основною, більшої частини. Наприклад, при ліпленні тваринного спочатку ліплять тулуб і голову, потім порівнюючи за величиною інші деталі, з'єднують їх і найдрібніші ліплять в останню чергу.

Якщо робота не закінчена відразу, то виріб необхідно зберегти, накривши вологою ганчіркою і поліетиленом. При цьому глина залишиться сирої, не зіпсується поверхню і роботу над виробом можна буде продовжити в наступні дні.

Перед завершенням роботи виріб "виглажівается" вологою губкою, ганчіркою або пензликом.

Сушка вироби складний і тривалий процес (при швидкій сушці виріб може потріскатися): 1-й етап - сушка при кімнатній температурі до 10 днів, 2-й етап - це випал.

Декорування після висихання і випалу полягає в розпису фарбами.

Для виготовлення своїх виробів, я підготувала робоче місце і глину. Для роботи мені необхідно: глина, стеки, дошка, миска з водою, губка, волога ганчірочка, гуаш, пензлики. Використовуючи способи і методи ліплення, описані вище, я виліпила свої вироби. Після завершення роботи я просушити свої фігурки, а потім розфарбувала їх.

Мої роботи можна розділити на кілька тем: рептилії, динозаври, домашні тварини, новорічна тематика ,.

динозаври:

Домашні тварини:

Новий рік:

Перейти до розділу: висновок
Чому якомога повільніше має висихати виріб?
Що відбувається при зміні температури в печі?

# data[].attributes.attachment_link.title
Сушка і випалення вироби з глини | Творчі проекти та роботи учнів

# data[].attributes.attachment_link.description
3.4 Сушка і випалення вироби Сушка і випалення надають виробам міцність і довговічність. Обидва... Сушка і випалення надають виробам міцність і довговічність. Обидва процеси сприяють випаровуванню води, присутньої в глині. Велика частина води випаровується в процесі сушіння виробів на повітрі, але, неможливо повністю виріб висушити таким шляхом, тільки пройшовши через вогонь глина повністю втратить воду.

# data[].attributes.headline
14.04.2022 р. Тема: Продовження роботи з виробом

# data[].attributes.subject
14.04.2022 р. Тема: Продовження роботи з виробом

# data[].attributes.attachment_link.readable_text
Головна> Іграшки> Коти з солоного тіста своїми руками

Кот із солоного тіста - це милий аксесуар для будинку, який відмінно впишеться в будь-яку обстановку. Незважаючи на те, що процес ліплення кота з солоного тіста здається простим, він має безліч тонкощів, які потрібно враховувати, створюючи фігурки своїми руками. Щоб ознайомитися з тонкощами процесу, зверніть увагу на майстер-класи, які допоможуть вам у створенні маленьких шедеврів.

Майстер-клас ліплення кошеня з солоного тіста

Щоб зробити основу, спробуйте виліпити фігуру, яка буде схожа на м'яке крісло з плавним вигином. Кінчик нижній частині потрібно акуратно розділити на дві деталі - це будуть передні лапки. Далі, їх потрібно з'єднати так, щоб було помітно вигин.

Щоб створити кігтики на передніх лапках, потрібно зліпити дві кульки і приплюснути. Голочкою потрібно поділити половину кульки на три частини. Кульки слід прикріпити до передніх лапок.

Голова кота повинна являти собою об'ємний куля, який буде розміщений на верхній частині передніх лапок. Щоб зробити вушка, потрібно виліпити два трикутника. Очі і ніс повинні бути у вигляді кульок. Щоб створити область, з якої будуть стирчати вусики, потрібно зробити два розплющених кружечка трохи крупніше носа і приліпити їх справа і зліва від нього. Вусики можуть бути у вигляді шматочків дроту або волосіні.

Хвіст повинен починатися від верхньої частини підстави і лежати на ній так, щоб тільки його кінчик піднімався вгору. Ліпити цю частину тіла кота потрібно у вигляді ковбаски, яка звужується до кінчика.

Завершальний етап - робимо дві ковбаски, які будуть задніми лапками. Їх маємо так, щоб вони починалися від низу хвостика і закінчувалися біля середини тулуба. Кігтики робимо так само, як і на передніх лапках.

Останній пункт майстер-класу - після того, як котик буде готовий, його можна розфарбовувати навіть звичайної аквареллю.

Ліплення кота-магнітика

Щоб зробити магнітик у вигляді кота своїми руками, буде потрібно солоне тісто, фарби, клей, картон і плоский магніт.

Всі деталі повинні бути об'ємні, але трохи сплющені. Буде простіше, якщо ви почнете з підстави і будете прикріплювати до нього окремі деталі.

Коли фігурка буде готова і пофарбована, можна покрити її безбарвним лаком, коли барвник висохне.

Готову фігурку потрібно накласти на картон, обвести її підставу, вирізати його з картону і приклеїти до нього.

Завершити процес потрібно кріпленням магніту до картону.

Майстер-клас зі створення картини з фігурою з солоного тіста своїми руками

Беремо білий щільний картон і малюємо на ньому кота. Ліпимо деталі, які будуть відповідати малюнку, і приклеюємо їх на картон клеєм. Малювати потрібно тільки контури. Якщо вам буде зручно, можна намалювати котика на окремо аркуші паперу, щоб не забути виліпити деякі його частини тіла.

Перед тим, як фарбувати самого кота, потрібно зайнятися малюванням на картоні. Зобразити на ньому можна що завгодно. Головне, щоб кіт красиво завершував композицію. Покривати безбарвним лаком слід тільки його.

подивіться також

Лялька з солоного тіста "Королева вечора" своїми руками

Пташки Angry Birds з солоного тіста

Сувенір із солоного тіста

Ялинка із солоного тіста

Поділитися з друзями

Схожі статті

# data[].attributes.attachment_link.title
Коти з солоного тіста своїми руками - робимо своїми руками

# data[].attributes.attachment_link.description
Головна> Іграшки> Коти з солоного тіста своїми руками Кот із солоного тіста - це милий аксесуар для будинку, який відмінно впишеться в будь-яку обстановку. Незважаючи на те, що процес ліплення кота з солоного тіста здається простим, він має безліч тонкощів, які потрібно враховувати, створюючи фігурки своїми руками.

# data[].attributes.headline
13.04.2022 р. Тема: Продовження роботи з виробом

# data[].attributes.subject
13.04.2022 р. Тема: Продовження роботи з виробом

# data[].attributes.attachment_link.readable_text
Як зліпити кішок з пластиліну, глини і мастики

Кішки - домашні улюбленці для багатьох з нас. Пухнасті норовливі звірята з легкістю підкорюють серця своїх власників. Діти особливо небайдужі до цих домашнім улюбленцем. Кожна дитина хотів би зліпити кішечку з пластиліну. Це чудове бажання легко здійснити завдяки простому майстер-класу. Зробити красиву фігурку вихованця можна також з інших матеріалів. Наприклад, з глини або мастики. Розглянемо всі варіанти, як можна зліпити самих різних кошенят.

Прості майстер-класи з пластиліном

Для уроку ліплення з дітьми ідеально підійде пластилін. З цим матеріалом зручно вчитися азам скульптурного справи. Звичайний пластилін НЕ твердне, тому можна скільки завгодно змінювати і коригувати його форму. Ще один плюс такої маси для ліплення - широкий асортимент квітів.

Приступимо до роботи над пластилінової фігурою котика. При ліпленні пластиліном потрібно гарненько розім'яти матеріал і розігріти його в руках. Так маса стане пластичнее, тому працювати з нею буде легше.

Рудий кіт

Спробуйте зліпити чарівного домашнього кота з вогненним забарвленням шерсті.
Що потрібно взяти:

пластилін (помаранчевий, білий, зелений і рожевий);

сірник;

стек - спеціальна лопаточка для роботи з пластичним матеріалом.

Як зліпити котика поетапно:
Чорна кішечка

Існує безліч способів ліплення, розглянемо ще один легкий приклад. Для цього підготуйте чорний пластилін і стека. Найзручніше працювати на дощечці для ліплення.

Сфінкс з пластиліну

Ліпити можна кішок найрізноманітніших кольорів і порід: сіамських, перських, смугастих, довгошерстих і навіть лисих. Спробуємо зробити саму незвичайну тваринку - сфінкса з пластиліну. Ці кішечки бувають однотонними, плямистими або смугастими, з білою, сірою економікою та чорним забарвленням. Тому нам знадобляться відповідні кольори пластиліну. Але ви можете сміливо вибрати інший оригінальне забарвлення, давши волю своїй фантазії.

Схема ліплення сфінкса нічим не відрізняється від виготовлення звичайного кота. Потрібно скріпити разом тулуб, голову, лапки, хвіст, вуха і все елементи мордочки. Відмінність полягає в тому, щоб зробити фігуру худенькою, а вушка - великими. Стеком необхідно намалювати багато характерних складок шкіри по всьому тілу і на морді.

Ліплення котячої сім'ї з глини

Якщо ви хочете зробити справжню статуетку, то замість пластиліну візьміть інший матеріал. Наприклад, глину. Це популярна маса для ліплення сувенірів, з нею дуже просто працювати. Полімерну глину (пластик) для виробів продають в рукодільних, художніх і інтернет-магазинах. У цього матеріалу є свої особливості:

Самозастигаюча глина застигає на повітрі. Для цього може знадобитися 2 дня.

Глина для запікання твердне при нагріванні. Її тримають в духовці 10-30 хвилин.

Глину можна тонувати, тобто змішувати з фарбою для отримання всіляких забарвлень.

Для надійного скріплення глиняних фрагментів потрібно змочувати їх водою.

глиняний кіт

Зліпити для початку найпростішу статуетку. Для майстер-класу вам знадобляться:

глина;

дощечка для ліплення;

зубочистка;

вода в мисці;

кисть і фарби (акрил або акварель).

Кількість глини беріть з розрахунком на те, щоб вийшла виріб потрібного розміру. Приступимо до захоплюючої ліплення:

Кішка Манекі-неко

Фігурки тварин нерідко служать оберегом в будинку. В Японії поширена статуетка кішки Манекі-неко. Вважається, що вона дарує багатство і величезну удачу своїм господарям. Ця фігура виглядає наступним чином: однією лапкою кішечка привітно махає, а в іншій тримає блискучу золоту монетку. Статуетку виготовляють з порцеляни, кераміки або скла. Її забарвлення буває найрізноманітнішою. Але найбільше шанувальників придбав білий кіт з яскравими жовтими і чорними плямами на шерсті.

Ми будемо працювати з глиною, яка чудово замінить фарфор. Зберіть всі важливі матеріали і інструменти:

У процесі ліплення з білої глини потрібно періодично мити руки. Цей матеріал може сильно бруднитися при роботі.
Як зліпити кішку з глини:
мініатюрні кошенята

Зробимо статуетки маленьких різнокольорових звірят. Котики вдало вийдуть з самозастигаюча полімерної глини. Крім цього обов'язкового компонента для роботи потрібні:

фольга;

мідний дріт;

спиця;

набір акрилових фарб і тонка пензлик;

намистини.

Самозастигаюча глину рекомендується зберігати в герметичній упаковці. Не можна залишати її надовго на відкритому повітрі, щоб пластик не висох.
Докладна інструкція:
Як зліпити кішку з мастики

Замість глини можна придбати інший схожий матеріал. Це буде полімерна мастика. Вона зовні нагадує глину, але за своїми властивостями більш пластична, з неї комфортніше працювати. Вона краще тримає форму і має багато різноманітних квітів. Для склеювання деталей з мастики теж використовується проста вода.

Спробуємо зліпити чергового милого звірка. Для створення кішки з мастики майстер-клас буде простий і цікавий. Ми зробимо мордочку закоханого вихованця. Так що вийде симпатичний презент до Дня святого Валентина.

Для МК "Кішка з мастики" стане в нагоді рожева, бордова і біла мастика, стека і зубочистка.
Ліплення вироби покроково:
Крім запропонованих варіантів, є маса творчих ідей для ліплення статуеток. Можна зробити фігурки котів з мультфільмів: Чеширський, Матроскін, Леопольд, Кіт у чоботях, Hello Kitty. Додавайте до статуетці різні аксесуари з пластиліну, глини і мастики. Нехай це буде рибка, миша, миска корму, нашийник, подаруночок або квітка. Таку гарну оригінальну саморобку приємно дарувати на будь-яке свято!

Originally posted 2018-03-19 9:29:48.

Як зліпити кота з пластиліну: покрокова інструкція

Як зробити кота з пластиліну? Милі, пухнасті котики створюють в будинку затишну атмосферу, радують око і зігрівають своїм теплом. Так і хочеться їх малювати, фотографувати і майструвати. Детальна інструкція допоможе зліпити найкрасивішого і милого котика.

Організація простору для ліплення

Бажано накрити чимось стіл, щоб він не забруднився. Також потрібно підготувати дошку для ліплення, стеки для пластиліну і вологі серветки. Якщо потрібно буде витерти руки, вони допоможуть зробити це швидко, не встаючи з-за столу. Дошка для ліплення повинна бути чистою, щоб кольори не змішувалися. Пластилін потрібно зігріти в руках і розім'яти. Можна приступати до ліплення!

Чорний кіт

Ліпимо чорного кота з пластиліну. Для цієї саморобки можуть знадобитися зубочистки і за бажанням маленькі чорні намистинки бісеру. Якщо немає спеціальних стеків для пластиліну із закругленими кінчиками, можуть виручити звичайні сірники. Розглянемо, як зліпити з пластиліну кота поетапно:

1. Скачати кульку з чорного пластиліну.

2. Приліпити два трикутних вуха.

3. За допомогою стека з заокругленим кінцем або сірники зробити ямки в вухах.

4. Докласти зубочистку на рівні очей і натиснути.

5. Сірником або стеком зробити дві ямочки для очей.

6. Скачати два білих кульки і вставити в тільки що зроблені ямочки.

7. Взяти на кінчик зубочистки бісеринку і приліпити її на білу кульку. Другу таку ж намистинку вставити в другій очей. Можна приліпити їх рівно по центру або направити погляд у будь-яку сторону.

8. Зробити ще один такий же білий кулька. Приліпити до нижньої частини голови. Якщо ви хочете повністю чорного котика, можна замінити його чорним.

9. Скачати два білих або чорних кульки трохи більше, приліпити між нижнім кулькою і очима.

10. Приєднати носик - маленький чорний або рожевий кульку.

11. зробити тулуб. Зігрітий в руках пластилін скачати товстої короткої ковбаскою. Трохи вигнути її і вставити половинку зубочистки через шийку майже до лапок.

12. Скачати невеликий нерівний білий кулька. Зробити його плоским, він вийде в формі овалу. Приліпити на груди, тоді чорний кіт з пластиліну буде з білим цяткою. Можна пропустити цей пункт.

13. Скачати чотири чорні ковбаски, це будуть лапки. Ставали у своїй величі їх до тулуба.

14. Зробити чотири білих кульки - ставали у своїй величі внизу до лапок. Можна замість цього просто потягнути лапки і злегка зігнути їх. Зробити пальчики зубочисткою.

15. Скачати чорну ковбаску з білим кінчиком - приліпити до тулуба хвостик.

16. Прикріпити голову на зубочистку. Готово!

смугастий тигр

Така виріб буде набагато простіше попередньої. Зробити цього смугастого кота з пластиліну під силу маленьким дітям, які тільки освоюють ліплення.

1. Скачати шість кульок одного кольору. Перший - великий, він буде головою. Чотири маленьких - це лапки. Можна взяти не тільки рудий, але і будь-який з тих квітів, які у вас є. Можна навіть відщипнути кілька різних шматочків і змішати їх, щоб отримати новий відтінок. Ще одна кулька - внизу мордочки, на нього буде припадати ніс.

2. Скачати одну товсту коротку ковбаску і одну тонший того ж кольору. Приєднати до тулуба отримані хвіст, лапки і голову.

3. Зробити пару ковбасок іншого кольору, приліпити до тулуба. Котик стає смугастим! Так само приліпити три маленькі смужки поперек хвоста.

4. Два білих кульки наліпити на місце очей. Зробити три чорних кульки: ніс і два зіниці.

5. Залишилося зробити вушка. Вони можуть не бути суворої трикутної форми, але повинні бути схожі на вушка хоча б за місцем розташування. Ось такий чудовий полосатик вийшов! Можна навіть сказати, що це тигр, тільки він добрий.

Плоский кіт на ім'я Царапкін

Ще один варіант, як зліпити кота, поетапно для самих маленьких. Колірна гамма теж вибирається за смаком.

1. Скачати 6 кульок: тулуб, голова, дві нижні лапки, дві верхні.

2. Покласти кульку на одну долоньку і натиснути інший. Повинен вийти коло. У малюка це коло може бути нерівним. Це не біда, дорослі хвалять в будь-якому випадку, тому що дитина тільки освоює ази ліплення, розвиває дрібну моторику, і йому важливо відчувати себе успішним. Зробити плоским кругом кожен кульку.

3. Приєднати до тулуба. На животик і лапки приліпити по плоскому колі поменше іншого кольору.

4. Вушка зробити з маленьких ковбасок, які треба з одного кінця трохи загострити пальчиками. Зверху можна приліпити два маленьких кружечка або овалу.

5. Приліпити на середину мордочки червоний кружечок - це ніс.

6. Два білих кульки приліпити таким чином, щоб червоний опинився під ними і тільки посередині злегка стирчав між ними. Це дуже схоже на справжню форму носа у кота.

7. Очки - два чорних зіниці всередині білих кульок.

8. Чорні ковбаски - вуса, посмішка і кігтики. А куди без них? Адже це Царапкін! Але насправді він ласкавий котик, просто в образу себе нікому не дасть!

закохані котики

На вигляд ця парочка виглядає дуже стильно, але зробити її легко! Вони однакові. Різниця тільки в зростанні, кольорі та в вигині хвостиків.

1. скачати кульку.

2. Злегка придавити з двох сторін.

3. Рожевий маленьких кулька - ніс. Очки можна намалювати маркером або просто приліпити два чорних кульки.

4. трикутні вушка.

5. Зробити тулуб у формі округлої пірамідки.

6. Згладжуємо всі нерівності.

7. приліпити лапки.

8. Вставити половинку зубочистки.

9. приєднати голову.

10. Зробити такого ж котика.

11. зробити хвостики.

12. Посадити їх поруч.

13. Хвостики переплести в формі сердечка.

здивований кошеня

Ліпимо з пластиліну котика, який дуже здивований. У нього такі великі очі, що відразу видно: цей кошеня дуже цікавий, і щось його дивує. Як зробити з пластиліну кота з таким діапазоном емоцій? Дуже швидко!

1. Скачати чорний кульку і витягнути з нього вушка.

2. Скачати тулуб і приєднати голову.

3. приліпити лапки.

4. приєднати хвостик.

5. На мордочці зробити тільки очі. Головне, щоб вони вийшли дуже великими. Ніяких ямочок попередньо для них не робимо. Ефект великих очей виникає, тому що вони об'ємні. І вже вийшов переляканий кіт, який чекає, коли йому наллють молока і втішно почешут за вушком!

Коти - харизматичні, цікаві тварини з дуже виразними звичками і рисами, тому їх так цікаво ліпити. З кожним новим зліпленим котиком наш світ стає трохи миліше. У виробів є своя перевага. Нехай кіт з пластиліну не може муркотіти, зате і меблі він не подряпає!

Як зліпити кота з пластиліну

При виготовленні пластилінових виробів разом з дітьми не варто намагатися відтворити в деталях будь-яку фігурку, багато хто питає "Як ліпити кота з пластиліну?"Як зробити кішку з пластиліну своїми руками?"

Набагато важливіше показати дитині прості кроки, що дозволяють швидко зліпити тваринку. Наприклад, в цьому майстер-класі ми покажемо процес створення з пластиліну котика.

Так само ви можете дізнатися як зробити кошеня з пластиліну використовуючи капсули від кіндер сюрпризу.

Ліплення з пластиліну кота фото 1

Щоб зліпити кішку з пластиліну нам знадобляться:

пластилін чорного, білого, рожевого і зеленого кольору

стеку

фото 2

Почнемо ліплення кицьки з створення тулуба і голови. Для цього з чорного пластиліну катаємо пару кульок середнього розміру.

фото 3

З'єднуємо ці деталі разом.

фото 4

Тепер для лапок і хвостика готуємо 5 невеликих кульок, їх також робимо з чорного пластиліну.

фото 5

Далі з чотирьох кульок скачуємо "ковбаски", це будуть лапки, а з п'ятого кульки формуємо хвостик майбутнього кошеня.

фото 6

Прикріплюємо до тулуба спочатку лапки.

фото 7

Потім приєднуємо хвостик.

фото 8

Для вушок попередньо скачаємо пару маленьких кульок.

фото 9

Тепер з них формуємо заготовки трикутної форми.

фото 10 фото 11

Прикріплюємо чорні вушка до голови кішки. Додатково ми оформили їх пластиліном білого кольору. З цього ж пластиліну зробимо білу грудку нашому котику.
Далі займемося мордочкою. Робимо її з невеликих кульок білого і рожевого пластиліну.

фото 12

Починаємо оформляти очі кота. Спочатку робимо основу з кружечків білого пластиліну.

фото 13

Додаємо трохи зеленого пластиліну.

фото 14

Нарешті, формуємо невеликі зіниці зі шматочків чорного пластиліну. Наш котик з пластиліну покроково готовий.

Кіт з пластиліну для дітей

Як бачите, нічого складного в ліпленні кішки з пластиліну - немає. Найголовніше, посидючість і уважність. Навіть дитині під силу зробити з пластиліну прекрасну кішечку.

# data[].attributes.attachment_link.title
Як зробити кішку з пластиліну

# data[].attributes.attachment_link.description
Кішки - домашні улюбленці для багатьох з нас. Пухнасті норовливі звірята з легкістю підкорюють серця своїх власників. Діти особливо небайдужі до цих домашнім улюбленцем. Кожна дитина хотів би зліпити кішечку з пластиліну. Це чудове бажання легко здійснити завдяки простому майстер-класу. Зробити красиву фігурку вихованця можна також з інших матеріалів.

# data[].attributes.headline
11.04.2022 р. Тема: Ліплення деталей (голова, вуха, хвіст, ніс). Продовження роботи з виробом

# data[].attributes.subject
11.04.2022 р. Тема: Ліплення деталей (голова, вуха, хвіст, ніс). Продовження роботи з виробом

# data[].attributes.attachment_link.authors[].name
Ольга Фролова

# data[].attributes.attachment_link.title
1 клас. Ліплення котика. Урок образотворчого мистецтва

# data[].attributes.headline
07.04.2022 р. Тема: Ліплення кота у техніці пласту

# data[].attributes.subject
07.04.2022 р. Тема: Ліплення кота у техніці пласту

# data[].attributes.attachment_link.readable_text
Кошеня може бути виконаний із пластиліну будь-якого кольору, головне, щоб юному скульптору був до душі цікавий урок ліплення, який проводять його батьки. В даному уроці приведена ліплення темного правдоподібного котика, однак ніхто не забороняє зробити його білим, рудим і навіть казковим рожевим.

Матеріали для ліплення кота з пластиліну

один цілий брусок пластиліну основного обраного кольору;

кілька додаткових квітів в невеликих кількостях для ліплення очей, вусиків і носка;

стека.

Процес ліплення кота з пластиліну

1. Половину основного підготовленого брусочки розімніть до м'якості, потім витягніть в ковбаску, помістіть між долонями і розгладьте поверхню.

2. Стекой надріжте обоє кінця підготовленої ковбаски, просуваючись уздовж заготовки. Надрізи повинні бути приблизно однакові по довжині. Центральну частину залиште незайманою.

3. Підніміть одну сторону ковбаски вгору, зігніть деталь так, щоб вийшло тулуб кошеня.

4. Розімніть ще трохи основного пластиліну в руках, скачайте кульку. Підготуйте додатково два маленьких однакових кульки (їх можна зробити більш світлими).

5. Наліпити маленькі кульки на велику деталь як щічок, додайте рожеву крапельку-носик.

6. Прикріпіть на голову трикутні вушка. Зробіть маленькі зелене очі-щілинки.

7. З тонких чорних пластилінових ниток зробіть вуса, прикріпіть до щік.

8. Зберіть фігурку кота, скріпивши голову з раніше підготовленим зігнутим тулубом.

9. На задню (злегка підняту) частину прикріпіть довгий вигнутий хвостик.

Ось такий грайливий і милий кошеня з пластиліну виходить. Це чудова іграшка, виконана своїми руками.
Тепер зліпити кота з пластиліну не складе великих труднощів.

Як зліпити собаку з пластиліну

Як зліпити з пластиліну динозавра трицератопса

Як зліпити ведмедя з пластиліну

Як зліпити лева з пластиліну

Як зліпити жабу з пластиліну

Як зліпити лисицю з пластиліну

Як зліпити русалку з пластиліну

Як зліпити чебурашку з пластиліну

Як зліпити каченяти з пластиліну Найкраще з розділу

# data[].attributes.attachment_link.keywords[]
ліплення кота пластиліну

# data[].attributes.attachment_link.title
Як зліпити кота з пластиліну - покрокова інструкція з фото

# data[].attributes.attachment_link.description
Кошеня може бути виконаний із пластиліну будь-якого кольору, головне, щоб юному скульптору був до душі цікавий урок ліплення, який проводять його батьки. В даному уроці приведена ліплення темного правдоподібного котика, однак ніхто не забороняє зробити його білим, рудим і навіть казковим рожевим.

# data[].attributes.headline
06.04.2022 р. Тема: Ліплення кота у техніці пласту

# data[].attributes.subject
06.04.2022 р. Тема: Ліплення кота у техніці пласту

# data[].attributes.attachment_link.title
Як ліпити котика. Урок 16

# data[].attributes.headline
04.04.2022 р. Тема: Виготовлення викройок з картону. Ліплення кота у техніці пласту

# data[].attributes.subject
04.04.2022 р. Тема: Виготовлення викройок з картону. Ліплення кота у техніці пласту

# data[].attributes.attachment_link.title
Як зліпити кота з пластиліну

# data[].attributes.headline
31.03.2022 р. ТЕМА: Особливі риси тварин. Ескізи тварин

# data[].attributes.subject
31.03.2022 р. ТЕМА: Особливі риси тварин. Ескізи тварин

# data[].attributes.attachment_link.title
ПОКРОКОВЕ МАЛЮВАННЯ для дітей

# data[].attributes.headline
30.03.2022 р. ТЕМА: Особливі риси тварин. Ескізи тварин

# data[].attributes.subject
30.03.2022 р. ТЕМА: Особливі риси тварин. Ескізи тварин

# data[].attributes.headline
28.03.2022 р. Тема: Декорування виробу різними способами. Сушка виробів

# data[].attributes.subject
28.03.2022 р. Тема: Декорування виробу різними способами. Сушка виробів

# data[].attributes.attachment_link.readable_text
План-конспект уроку з трудового навчання

: Ліплення з пластиліну "Казкові звірі"

: вдосконалити знання учнів про правила роботи з пластиліном, формувати вміння визначати форму і пластику окремих частин тіла тварин(тулуб, голова, ноги, хвіст,) і відтворювати образи з пластиліну. Розвивати в дітей спостережливість, увагу, творчу уяву, розвивати вміння передавати, ліпити характерні ознаки тварин, їх забарвлення. Виховувати охайність, акуратність, інтерес і любов до праці.

Обладнання: пластилін, дощечка для пластиліну, послідовність ліплення тварин, ілюстрації до казки "Рукавичка".

Коли це жаба плигає тай питає:

От уже їх двоє. Коли біжить зайчик, та до рукавички, та й питає:

От уже їх троє. Коли це біжить лисичка, та до рукавички:

Вліз і той, уже їх п'ятеро. Де не взявся, біжить кабан:

- Хро-хро-хро! А хто-хто в цій рукавичці?

Мишка-шкряботушка, мишка-скрекотушка, зайчик-побігайчик, лисичка-сестричка, вовчик-братик.

Вліз і той. Уже їх шестеро, уже так їм тісно, що й нікуди. Коли це тріщить кущами, вилазить ведмідь, та до рукавички, і питає:

Вліз і той, - семеро стало. Та так уже тісно стало, що рукавичка ось-ось розірветься.

Тим часом в лісі прогулювався Незнайко, який читати не любив, рахувати не хотів, уроки прогулював. Ішов ішов і побачив рукавичку, підійшов до неї, і запитується: "Хто тут живе?" А звірята побачили Незнайка, та ще зрозумівши що він прогулює школу, пагано вчиться не захотіли з ним говорити і пішли геть.

Давайте зліпимо з пластиліну його друзів, хоча б зайчика, лисичку й ведмедика, із казочки.

# data[].attributes.attachment_link.title
Урок-казка "Ліплення з пластиліну "Казкові звірі""

# data[].attributes.attachment_link.description
План-конспект уроку з трудового навчання : Ліплення з пластиліну "Казкові звірі" : вдосконалити знання учнів про правила роботи з пластиліном, формувати вміння визначати форму і пластику окремих частин тіла тварин(тулуб, голова, ноги, хвіст,) і відтворювати образи з пластиліну. Розвивати в дітей спостережливість, увагу, творчу уяву, розвивати вміння передавати, ліпити характерні ознаки тварин, їх забарвлення.

# data[].attributes.headline
24.03.22. Тема: Декорування виробу різними техніками. 

# data[].attributes.subject
24.03.22. Тема: Декорування виробу різними техніками. 

# data[].attributes.body
Використовуєм техніки-прошкрябування та відтискання стеками,Розпис ангобами(кольорові глини)

# data[].attributes.attachment_link.title
Як зліпити курчатко з пластиліну

# data[].attributes.headline
23.03.2022 р. ТЕМА: Декорування виробу різними способами 

# data[].attributes.subject
23.03.2022 р. ТЕМА: Декорування виробу різними способами 

# data[].attributes.attachment_link.keywords[]
трудове навчання

# data[].attributes.attachment_link.authors[].name
Бащук Людмила Олександрівна

# data[].attributes.attachment_link.title
Урок трудового навчання .Декорування великодніх яєць.

# data[].attributes.attachment_link.description
Ознайомити учнів із різновидами прикрашання яєць; навчати декорувати писанки; розвивати уяву, фантазію, творчість учнів; виховувати естетичний смак, старанність,акуратність;любов і повагу до народних традицій,

# data[].attributes.headline
21.03.2022 р. ТЕМА: Декорування виробу різними способами 

# data[].attributes.subject
21.03.2022 р. ТЕМА: Декорування виробу різними способами 

# data[].attributes.headline
17.03.2022 р. Тема: Нанесення ескізу орнаменту на виріб

# data[].attributes.subject
17.03.2022 р. Тема: Нанесення ескізу орнаменту на виріб

# data[].attributes.attachment_link.readable_text
У ХІХ-ХХ ст. в Україні побутував цілий ряд технік для виготовлення великодніх яєць. У різні часи їх робили з курячих яєць, цукру, шоколаду, дерева, металу, кераміки.

За технікою виготовлення великодні яйця можна поділити на дві великі групи: виготовлені без використання воску та виготовлені за допомогою воскової техніки (власне писанки). Раніше для фарбування писанок використовували природні барвники рослинного походження. Наприклад, жовтий колір виготовляли з кори писанкарі почали використовувати здебільшого куповані барвники.

Великодні яйця, виготовлені без використання воску

Крашанки - розфарбовані одноколірні яйця. Крашанки виготовляють по всій території України, адже вони є обов'язковим великоднім атрибутом. На початку ХІХ ст. виготовляли такі крашанки: "в кірку" - червоні, "в бразолію" - темно-сині зі специфічним відблиском і "в жовтило" - жовті. У кінці ХІХ ст. однокольорові великодні яйця часто називали "галунками" (через додавання для закріплення фарби спеціальної речовини - галуну) або мальованками, сливками, галками.

Для виготовлення крашанки зварене яйце опускають на деякий час у розчин фарби, де воно набуває однотонного забарвлення. Іншим способом є відварювання сирого яйця у лушпинні цибулі, що надає йому брунатного кольору. Чим довше у барвнику вариться яйце, тим темнішим стає його колір.

Під мармур. Для виготовлення великодніх яєць даним способом на вимите яйце хаотично накладають шматочки сухих фарб різних кольорів або шматочки різнокольорового паперу чи тканин. Після цього його загортають у ганчірку, обв'язують ниткою та відварюють у киплячій воді. Такі способи оздоблення яєць були особливо популярними у кінці ХІХ ст., коли в продажу з'явився спеціальний мармуровий папір для фарбування яєць.

Натурально-листкова техніка. Даний метод полягає у тому, що до яйця прикладають листя рослин, обмотують ганчіркою, обв'язують ниткою і в такому вигляді відварюють у лушпинні цибулі або ж уже зварене яйце опускають у фарбу. Після цього ганчірку і листочок знімають, а на яйці залишається його відбиток.

Дряпанки. Дана техніка полягає у вишкрябуванні на зафарбованій поверхні яйця ажурного, здебільшого геометричного орнаменту. Інструментом для виконання такої роботи може слугувати голка, шпилька, цвях. Таким чином на кольоровому тлі створювався білий орнамент. У різних регіонах України яйця, виготовлені в цей спосіб, називають по-різному: на Східному Поліссі, Лемківщині і Бойківщині - дряпанками, скрябанками, різьбянками, на Поділлі - скробанками і рисованками.

Травлення кислотою. На пофарбованому в певний колір яйці кислотою витравлювали орнамент. Існують свідчення, що на початку ХХ ст. у с. Зеленинці Надвірнянського повіту "дівчата вкидали яйця в теплу червону фарбу і так повставали "галунки", клали опісля галунки в купину муравлів; муравлі, бігаючи по червонім яйці, обводили його своїм квасом, та з того повстають на яйці всякі "стежички і кривульки" і се - "писанки"".

Мальованки. Виготовляти мальовані великодні яйця почали в кінці ХІХ - початку ХХ ст. у містечках та приміських селах. Вони розписувалися за допомогою звичайного пензлика олійними, восковими, клейовими або акварельними фарбами. Іноді використовували золотисту й сріблясту фарби. Мальованки писали зазвичай чоловіки, рідше - жінки. На таких великодніх яйцях здебільшого зображали квіти, давні орнаменти практично не трапляються.

а) Мальованки. На мальованках, виготовлених у монастирях, зображувалися переважно сценки з життя Ісуса Христа. Іноді яйце ділили повздовжнім пояском на дві половини, на кожній з яких малювалось інше зображення, а на самому пояску - напис "Христос Воскрес".

б) Розкритки. Для виготовлення розкритки куряче або гусяче яйце розпилювали навпіл, його краї і поверхню обклеювали оксамитом чи іншою тканиною, а всередині прикрашали рельєфними картинками духовного змісту. Такі яйця також могли оформлювати бордюрами із порізаного паперу.

в) Нерозкритки (вощанки). У сирого яйця видували вміст, отвір, через який це робили, заклеювали шматочком паперу і опускали після цього в розтоплений віск. Іноді через отвір клали всередину яйця кілька горошинок, що перетворювало його у брязкальце. Воскову поверхню яйця прикрашали кольоровою фольгою або папером. З них вирізали гілочки, листочки, геометричні фігурки, зображення церковних предметів, ангелів, букви "ХВ". Для орнаментації могли використовувати бісер, втискаючи його у віск.

Керамічні писанки. Виготовлялися народними майстрами або на керамічних фабриках. Останні могли бути з порцеляни, фаянсу та випаленої керамічної маси. Писанки з керамічної маси виготовляли методом відлиття з гіпсових форм, тому всередині вони могли бути пустотілими. Підсохлі заготовки рихтувались, а після цього розмальовувалися керамічними фарбами і випалювалися вдруге. На таких великодніх яйця зображувалися рослинні орнаменти, сюжети з життя Ісуса Христа, Матері Божої, написи "Христос Воскрес" тощо.

Скорописанки. Виготовлялися на основі гіпсових форм, що на них наносився переважно шаблонний орнамент. На Волині скорописанками називали великодні яйця, на яких відсутні основні лінії, а вималюваний лише сам орнамент.

Великодні яйця, виготовлені за восковою технікою

Розфарбовування писанки восковою технікою досягається поетапним нанесенням воску на певні ділянки поверхні яйця. Віск при цьому накладається крапками, прямими і кривими лініями, що дозволяє створити різні орнаменти. Для нанесення воску здебільшого використовують спеціальний інструмент - писачок.

Крапанка. Це техніка накрапування на шкарлупу яйця крапок різного розміру з почерговим зануренням яйця у фарбу (від світлої до темної). Після цього віск знімають, а з різнобарвних цяток на коричневому, чорному або синьому тлі утворюється специфічний мерехтливий ефект. Візерунки крапок можуть бути впорядкованими та невпорядкованими.

а) Розпис двоколірної писанки здійснюється розтопленим воском по натуральній білій поверхні сирого яйця. Після нанесення орнаменту воском яйце занурюють у розчин фарби на 5-10 хв. Після цього його виймають і кладуть на чистий папір або шматок тканини для висихання. Суху писанку нагрівають над вогнем, щоб розтопився віск, який потім стирають м'якою тканиною.

б) Розпис двоколірної писанки розтопленим воском на попередньо пофарбованій в один колір поверхні яйця. Для виготовлення писанки таким способом чисте сире яйце фарбують в один колір, а коли воно висохне, то розтопленим воском пишуть на його поверхні орнаменти. Після цього розписане яйце опускають до оцту або квасу, в яких розчиняється фарба, і яйце стає майже білим. Тільки в тих місцях, де був нанесений віск, після його стирання лишається кольоровий орнамент.

Багатоколірна писанка має ряд варіантів:

а) На чисте сире знежирене яйце за допомогою писачка гарячим бджолиним воском наносять контур орнаменту. Після того, як нанесено всі лінії, що мають залишитися білими, яйце опускають у жовту фарбу. Час фарбування залежить від товщини шкарлупи. Після цього яйце виймають з фарби й обережно витирають ганчіркою. Далі покривають воском ті ділянки малюнка, які повинні лишитися жовтого кольору. Потім писанку опускають у червону або зелену фарби і після зафарбування покривають воском ті ділянки, які повинні бути червоного або зеленого кольору. Якщо тло писанки має бути чорним, наприкінці її опускають у розчин чорної фарби, що перекриває не вкриті воском ділянки шкарлупи. Коли всі кольори на писанку нанесені, з неї знімають віск. Роблять це, запікаючи писанку у печі, доки не розтопиться віск або розтоплюючи віск біля полум'я свічки.

б) Яйце опускають у розчин фарби, а потім наносять воском орнамент. Прийоми використовуються ті самі, що й для виготовлення звичайної багатоколірної писанки, тільки після нанесення орнаменту відсутній білий колір яйця.

в) Яйце спочатку опускають у віск, а потім шилом чи іншим гострим інструментом видряпують на ньому ті елементи орнаменту, які мають лишитися жовтими. Після цього яйце опускають у жовту фарбу. Після цього жовті елементи закривають воском і продряпують фрагменти для зафарбування в інший колір. Такий спосіб виготовлення писанок був відомий у Чернігівській, Полтавській, Київській, Волинській губерніях у кінці ХІХ - на поч. ХХ ст.

Поєднання крапанки і писанки. Дана техніка використовувалася на Вінниччині, Хмельниччині і Прикарпатті у другій половині ХХ ст. Тло темного кольору заповнювалося плямами різного кольору, а вже поверх нього наносився чіткий лінійний геометричний орнамент у дві-три фарби. Для виготовлення такої писанки малюнок необхідно було протравлювати галуном, що вимагало неабиякої майстерності.

Розпис шпилькою. Ця техніка побутує на Бойківшині, Лемківщині, Пряшівщині. За допомогою використання круглої головки шпильки отримувався штрих із потовщенням на одному кінці.

Розпис уламком бджолиного воску. Уламком воску на сире яйце наноситься орнамент, а потім його опускають у фарбу. Після стирання воску місця, де він був нанесений, лишаються світлими. Такі писанки фарбують лише в один колір.

Техніка воскової пластики. Даний метод полягає у тому, що "сучуть із воску тоненькі ниточки і обліплюють ними білі ще яйця (виплітають дуже примітивний геометричний орнамент). Опісля вкидають се в горнець із теплою червоною фарбою: вибравши яйце з фарби і висушивши його, нагрівають над гранню, обтирають платком віск і писанка готова".

а) Розпис перепаленим воском по білій поверхні яйця. За допомогою чорного перепаленого воску на біле яйце наносяться дрібні візерунки.

б) Розпис кольоровим воском по білій поверхні яйця. Кольоровий віск виготовляли жінки-писанкарки: до розтопленого бджолиного воску додавали пігмент фарби в порошку або трохи анілінового барвника і добре розмішували. Найчастіше білі яйця розписували жовтим, чорним, синім, зеленим та жовтогарячим кольорами.

в) Розпис кольоровим воском по зафарбованій поверхні яйця. Яйце відварювали або вимивали шкарлупу і опускали в розчин фарби, потім висушували і розтопленим воском різних кольорів наносили орнамент.

# data[].attributes.attachment_link.title
Символіка орнаменту й кольору в писанці. Створення ескізу писанки

# data[].attributes.attachment_link.description
У ХІХ-ХХ ст. в Україні побутував цілий ряд технік для виготовлення великодніх яєць. У різні часи їх робили з курячих яєць, цукру, шоколаду, дерева, металу, кераміки. За технікою виготовлення великодні яйця можна поділити на дві великі групи: виготовлені без використання воску та виготовлені за допомогою воскової техніки (власне писанки).

# data[].attributes.headline
16.03.2022 р. Тема: Нанесення ескізу орнаменту на виріб

# data[].attributes.subject
16.03.2022 р. Тема: Нанесення ескізу орнаменту на виріб

# data[].attributes.attachment_link.keywords[]
виготовлення

# data[].attributes.attachment_link.authors[].name
Голощук Марина Ігорівна

# data[].attributes.attachment_link.title
Виготовлення виробу. Розмітка та нанесення малюнка. | Онлайн-уроки на Всеосвіті

# data[].attributes.attachment_link.description
Урок з предмету технології для 10 класу на 1 завдання. "УрокТема: Виготовлення виробу. Розмітка та нанесення ма...". Автор(ка): Голощук Марина Ігорівна.

# data[].attributes.headline
14.03.2022 р. ТЕМА: Ескізи рослинних орнаментів 

# data[].attributes.subject
14.03.2022 р. ТЕМА: Ескізи рослинних орнаментів 

# data[].attributes.attachment_link.title
Український орнамент і візерунки. Як намалювати український орнамент. Орнамент, листочки, ягоди, трава, візерунки, фото та відео уроки

# data[].attributes.attachment_link.description
Талановитий український народ здавна славиться вмінням створювати унікальні й надзвичайно красиві орнаменти і візерунки. В загадкових розписах посуду, вишивках та фресках — вся історія нашої рідної землі з віруваннями, неповторними звичаями і традиціями її жителів. Спробуй і Ти намалювати один з так…

# data[].attributes.headline
10.03.2022 р. Тема: Ескізи розписаних орнаментів 

# data[].attributes.subject
10.03.2022 р. Тема: Ескізи розписаних орнаментів 

# data[].attributes.attachment_link.provider_name
Діалог-Центр

# data[].attributes.attachment_link.title
Різноманітність орнаментів великодніх писанок, характерних для різних областей України

# data[].attributes.attachment_link.description
Поки йде пасхальний тиждень, радість про Воскресіння наповнює серця всіх причетних Святу і люди продовжують дарувати один одному писанки, які символізують життя. І сьогодні в нашому огляді - неймовірне розмаїття орнаментів, характерних різним регіонам України. 1. Писанки Пряшівщини, Перемишлянщини і Підляшшя 2. Писанки Західного Поділля 3. Великодні яйця Харківщини і Запоріжжя 4.

# data[].attributes.headline
09.03.2022 р. Тема: Писанки. Історія орнаментів

# data[].attributes.subject
09.03.2022 р. Тема: Писанки. Історія орнаментів

# data[].attributes.attachment_link.readable_text
Традиція писанкарства в Україні представлена величезним різноманіттям технік та ще більшою варіативністю орнаментів, насамперед, рослинних.

Читайте також: Техніки писанкарства

Більшість зображень розміщуються на писанках за певною схемою, яка дає можливість будувати основні орнаментальні композиції. Для початку на яйце наносять певну кількість основних ліній. Дослідником писанкарського мистецтва С.Колосом виділено такі схеми-сітки орнаментального оздоблення яйця: поділ поверхні навпіл, повздовжній поділ "меридіанами", поділ поперечно "широтними пасами", одночасний поділ "меридіанами" та "широтами", поділ на чотири сферичні чотирикутники, поділ поверхні на клинці, діагональний поділ.

Залежно від зображених знаків-символів писанкові орнаменти можна поділити на такі групи:

Геометричний - елементами і деталями такого орнаменту виступають крапки, кружальця, зірочки, ромби, лінії, трикутники, подвійні хрести.

# data[].attributes.attachment_link.keywords[]
орнаменти українських писанок

# data[].attributes.attachment_link.keywords[]
орнаменти писанкарства символи в писанкарстві

# data[].attributes.attachment_link.keywords[]
українська писанка орнамент

# data[].attributes.attachment_link.keywords[]
узори писанок

# data[].attributes.attachment_link.keywords[]
малюнок писанки

# data[].attributes.attachment_link.title
Орнаменти українських писанок

# data[].attributes.attachment_link.description
Традиція писанкарства в Україні представлена величезним різноманіттям технік та ще більшою варіативністю орнаментів, насамперед, рослинних. Читайте також: Техніки писанкарства Більшість зображень розміщуються на писанках за певною схемою, яка дає можливість будувати основні орнаментальні композиції. Для початку на яйце наносять певну кількість основних ліній.

# data[].attributes.headline
07.03.2022 р. Тема: Писанки. Історія виникнення

# data[].attributes.subject
07.03.2022 р. Тема: Писанки. Історія виникнення

# data[].attributes.attachment_link.authors[].name
Віктор Ткаченко

# data[].attributes.attachment_link.title
Історія писанки в Україні: про виникнення та створення писанкарства читайте на сайті Етнографія

# data[].attributes.attachment_link.description
Історія писанки в Україні: про виникнення та створення писанкарства. Також на сайті Етнографія читайте і про музей Писанки в Коломиї.

# data[].attributes.headline
03.03.2022 р. Тема: Допрацювання виробу. Сушка

# data[].attributes.subject
03.03.2022 р. Тема: Допрацювання виробу. Сушка

# data[].attributes.attachment_link.readable_text
Пластичність сирої глини та її здатність тверднути після випаровування вологи здавна використовується людьми для виробничих і побутових потреб. Сьогодні в домашніх умовах з цього матеріалу роблять здебільшого іграшки, різні елементи інтер'єру. Все рідше він стає сировиною для самобутніх майстрів гончарних справ. Після створення глиняної заготовки її необхідно повністю висушити перед випалюванням. Робити це слід правильно, щоб не зіпсувати унікальний виріб.

Вам знадобиться

- Поліетиленовий пакет, коробка або ємність;
- Газета або ганчір'я;
- Фіксуючі форма і підпори (при необхідності);
- Наждачний папір;
- Кисть;
- Гладкий предмет;
- Духовка, радіатор опалення або мікрохвильовка;
- Піч або вогнище для випалу.

Інструкція

1. Не намагайтеся якнайшвидше висушити глину, інакше, що залишилася в порах вода, випаровуючись, просто розірве вашу саморобку в процесі випалу. Глиняна заготовка може сохнути від двох-трьох днів до двох тижнів і навіть довше - це залежить від товщини виробу. Волога повинна випаровуватися з сирої глини поступово, день за днем.

2. Забезпечте правильний температурний режим для сушіння глини. Оптимальною буде кімнатна температура затемненого місця далеко від протягів. Якщо в приміщенні будуть різкі коливання температури, глиняна поверхня може піти тріщинами і необоротно деформуватися.

3. Покладіть заготовку в поліетиленовий пакет, металеву ємність або картонну коробку і поставте на ідеально рівну поверхню. Вниз можна постелити газетний лист (щоб він вбирав вологу), верх ж накрийте чистою ганчіркою. Глину в поліетилені не забувайте регулярно провітрювати, щоб в мішку не накопичувався конденсат.

4. Для дрібних деталей можна зробити спеціальну форму, особливо якщо їх потрібно зафіксувати в певному положенні. Наприклад, виконайте відповідні заглиблення в шматку пінопласту, використовуйте картонні підпори.

5. Витримайте сохне глину під ганчіркою протягом двох діб, після чого обов'язково зніміть покриття і досушують відкрите виріб в тіні.

6. Уважно огляньте глиняну заготовку. Якщо виріб став набагато легше і світліше, ніж воно було в сирому вигляді, то з неї випарувалося достатньо вологи.

7. Після попереднього сушіння рекомендується просушити глину додатково на гарячій батареї центрального опалення, або в мікрохвильовій або духовий печі. При цьому дверцята печі необхідно відкривати для доступу повітря.

8. Обережно очистіть висохлу поверхню глиняного штучки з допомогою самої дрібнозернистою наждакового паперу, поки не видалите з поверхні всі невеликі опуклості і шорсткості. З'явилися після обробки глиняні порошинки змахніть чистою сухою кистю.

9. Щоб глина заблищала, як слід натріть (вилощіте) її гладким предметом (наприклад, металевої ложкою). Це зробить верхній шар глиняної поверхні більш щільним, і з'явиться гарний блиск. Після випалу ваша вилощенная саморобка заблищить ще сильніше.

Зверніть увагу

Важливо, щоб глина обпікалася поступово, рівномірно - інакше виріб деформується, покоробиться. Протримаєте його в печі протягом чотирьох годин, а в багатті - не менше восьми. Після випалу не виймайте глиняну саморобку з печі протягом кількох годин - нехай вона повністю охолоне.

Корисні поради

Обпалювати просохлі вироби з глини в умовах міської квартири проблематично. Спробуйте зробити це на дачній ділянці в печі або на багатті. Покладіть саморобку в бляшану консервну банку, пробивши в металі отвори, і обкласти імпровізовану Капсель палаючими дровами. У печі встановлюйте ємність із заготівлею осторонь від розжареного вугілля.

# data[].attributes.attachment_link.title
Як сушити глину

# data[].attributes.attachment_link.description
Пластичність сирої глини та її здатність тверднути після випаровування вологи здавна використовується людьми для виробничих і побутових потреб. Сьогодні в домашніх умовах з цього матеріалу роблять здебільшого іграшки, різні елементи інтер'єру. Все рідше він стає сировиною для самобутніх майстрів гончарних справ. Після створення глиняної заготовки її необхідно повністю висушити перед випалюванням.

# data[].attributes.headline
02.03.2022 р. Тема: Декорування виробів різними способами

# data[].attributes.subject
02.03.2022 р. Тема: Декорування виробів різними способами

# data[].attributes.attachment_link.title
Вироби з полімерної глини: ідеї для новачків і способи виготовлення виробів від експертів

# data[].attributes.attachment_link.description
Природна глина є прекрасним матеріалом для виготовлення безлічі потрібних і корисних речей. З давніх часів люди з глини робили домашню посуд, предмети для

# data[].attributes.headline
28.02.2022 р. Тема: Ліплення голови, хвоста іграшки

# data[].attributes.subject
28.02.2022 р. Тема: Ліплення голови, хвоста іграшки

# data[].attributes.attachment_link.authors[].name
Видавництво Навчальна книга — Богдан

# data[].attributes.attachment_link.title
Майстер-клас "Декоративний свищик"

# data[].attributes.headline
28.02.2022 р. Тема: Декорування виробів різними способами

# data[].attributes.subject
28.02.2022 р. Тема: Декорування виробів різними способами

# data[].attributes.attachment_link.readable_text
Є глини, які сушать у духовці, але вони не є такими, як глини, що випалюються.

Люди можуть насолоджуватися ліпленням глини, але не багато хто має доступ до печі для випалу шматочків гончарних виробів. Незважаючи на те, що можна подумати, що глину можна випалювати в звичайній духовці, висушена в духовці глина не буде виконувати подібну глину. Існують глини для сушіння духовки, але їх не можна використовувати як посуд або біля води.

Глина мопса - глиняна піч

Глина мопс буває різних видів випалу, вимірюється в конусах, але всі повинні бути випалені в печі. Глиняну глину неможливо випалити в звичайній печі. Температура в печі доходить до 2000 градусів за Фаренгейтом і змушує глину затвердіти. Після того як глина мопса знову засклена і випалена, її можна використовувати як посуд, скульптури, вази або для будь-якого іншого використання.

Сушена в духовці глина

Є глини, які твердають у звичайній духовці, коли випікаються протягом години при 350 градусах. Це спеціальні глини, які необхідно придбати для цієї конкретної мети. Шукайте позначення "судна духовки" або "звичайна піч". Ретельно дотримуйтесь вказівок.

Полімерні глини

Полімерні глини виготовляють з воску, олії та мінералів. Вони універсальні і барвисті, але вони не є стандартною глиною. Вони не створюють виробів з каменю чи кераміки. Вони застигають при запіканні в звичайній духовці.

Глина самотвердіння

Спеціальні глини також включають самотвердіючі глини. Шукайте різноманітні кольори, такі як мармур або мексиканська кераміка. Ці глини сушать до твердості, і їх можна герметизувати, щоб зробити готові вироби водонепроникними. Декорування виконується акриловою фарбою, а не глазур'ю.

# data[].attributes.attachment_link.title
Чи можна сушити глину в звичайній духовці?

# data[].attributes.attachment_link.description
Є глини, які сушать у духовці, але вони не є такими, як глини, що випалюються. Люди можуть насолоджуватися ліпленням глини, але не багато хто має доступ до печі для випалу шматочків гончарних виробів. Незважаючи на те, що можна подумати, що глину можна випалювати в звичайній духовці, висушена в духовці глина не буде виконувати подібну глину.

# data[].attributes.headline
24.02.2022 р. Тема: Наповнення основи іграшки маленькими кульками 

# data[].attributes.subject
24.02.2022 р. Тема: Наповнення основи іграшки маленькими кульками 

# data[].attributes.attachment_link.title
Ліпимо народну іграшку "Коник" (НУШ)

# data[].attributes.headline
24.02.2022 р. Тема: Ліплення голови, хвоста іграшки

# data[].attributes.subject
24.02.2022 р. Тема: Ліплення голови, хвоста іграшки

# data[].attributes.attachment_link.authors[].name
З любов'ю до дітей - Дитячі пісні

# data[].attributes.attachment_link.title
Як ліпити мишку з пластиліну | Уроки ліпки для дітей

# data[].attributes.body
Тема Виготовлення іграшки на конусній основі

# data[].attributes.attachment_link.authors[].name
Видавництво Навчальна книга — Богдан

# data[].attributes.attachment_link.title
Майстер-клас "Декоративний свищик"

# data[].attributes.body
Тема: Ліплення котика в техніці пласту

# data[].attributes.body
Тема : Іграшка на конусній основі. Вирізаємо основу по викройці

# data[].attributes.attachment_link.authors[].name
Видавництво Навчальна книга — Богдан

# data[].attributes.attachment_link.title
Майстер-клас "Свищик"

# data[].attributes.headline
29.04. Тема: Іграшка на конусній основі

# data[].attributes.subject
29.04. Тема: Іграшка на конусній основі

# data[].attributes.attachment_link.authors[].name
Вінницький обласний центр народної творчості

# data[].attributes.attachment_link.title
Майстер-клас з виготовлення глиняної іграшки

# data[].attributes.headline
28.04.2021 р. Тиждень БЖ. Перегляд відеоролику «Абетка безпеки для дітей». Перегляд відеоролика

# data[].attributes.subject
28.04.2021 р. Тиждень БЖ. Перегляд відеоролику «Абетка безпеки для дітей». Перегляд відеоролика

# data[].attributes.attachment_link.authors[].name
Ліна з України

# data[].attributes.attachment_link.title
Абетка безпеки для дітей. Правила безпеки на канікулах. Презентація безкоштовно. НУШ для 1-4 класів

# data[].attributes.body
Тема: Іграшка на конусній основі

# data[].attributes.body
День Охорони праці
Онлайн вікторина "Охорона праці - запорука життя"

# data[].attributes.attachment_link.title
Охорона праці та безпека життєдіяльності

# data[].attributes.attachment_link.description
Доброго дня, у рамках Тижня охорони праці та безпеки життєдіяльності, пропонуємо вам взяти участь у вікторині "За...

# data[].attributes.body
ІІ група: Штампування рослинами в техніці пласту.

# data[].attributes.attachment_link.readable_text
Такий незвичний посуд не в кожної хазяйки на кухні знайдеться. Привикли, що тарілка може бути лише квадратна чи кругла? А як дивитесь на те, щоб залучити до творчості природу і створити оригінальні тарелі?

- полімерна самозастигаюча глина

- листя

- підкладка та валик для розкачування глини

- ножиці або гострий скальпель

- алюмінієва фольга

ФОТОКРОКИ

# data[].attributes.attachment_link.title
Тарілки з глини своїми руками

# data[].attributes.attachment_link.description
Такий незвичний посуд не в кожної хазяйки на кухні знайдеться. Привикли, що тарілка може бути лише квадратна чи кругла? А як дивитесь на те, щоб залучити до творчості природу і створити оригінальні тарелі? Матеріали: - полімерна самозастигаюча глина - листя - підкладка та валик для розкачу

# data[].attributes.body
І група: Продовження роботи над виговленням тарілки в техніці пласту.

# data[].attributes.attachment_link.readable_text
Останнім часом стало дуже модно робити посуд і різні предмети інтер'єру з глини своїми руками. Ми в редакції How to Green вирішили розібратися, в чому причини популярності handmade кераміки, і звернулися за роз'ясненнями до художнику-керамістові Олені Субботиной. Вона назвала цілих 7 причин (крім очевидних - творчої самореалізації та отримання нових ремісничих знань), чому посуд для будинку і різні дрібниці для інтер'єру варто робити своїми руками.
Причина 1: унікальність

Очевидно, що на 100% унікальний сервіз або чайну пару для вашої кухні ви зможете зробити або на замовлення, або своїми руками. Своїми руками це вийде набагато дешевше. У вас з'являється можливість втілити в життя найсміливіші ідеї та зробити саме те, що ідеально впишеться у ваш інтер'єр або підійде в якості подарунка близькій людині. Причому не тільки потрібного дизайну, а й розміру, який вам подобається. Так що тільки вам вирішувати, чи будете ви пити вдома чай з величезних чашок з блюдцями, як у фільмі Тіма Бертона "Аліса в Країні чудес", або з витончених крихітних, як героїня Кірстен Данст у фільмі "Марія-Антуанетта". До речі, виробництво посуду для будинку своїми руками зручно ще й тим, що, створюючи, скажімо, сервіз в одному стилі, вам не доведеться переплачувати за непотрібні вам супові або десертні тарілки, а потім думати, де їх зберігати на вашій маленькій кухні. Ви зробите для себе тільки ті тарілки, миски, чашки і кружки, які вам потрібні і якими ви будете користуватися.

Причина 2: екологічність

Чи знаєте ви, що при виробництві посуду на фабриках деякі все ще використовують шкідливі матеріали, в тому числі свинець і кадмій? Свинцеві глазурі дуже красиві, вміст цього металу надає виробу особливий блиск. Кількість свинцю, звичайно, невелика, але користуватися цією глазур'ю категорично забороняється. У такому посуді не рекомендується навіть зберігати сухі продукти харчування, не кажучи вже про те, щоб налити в миску зі свинцем гарячий суп. У деяких країнах існує закон, який забороняє використання свинцю в харчовому посуді в будь-якій кількості. Однак в Росії, Китаї, Африці, країнах Південно-Східного регіону часто немає суворого контролю за виробниками, які нехтують питанням етики та здоров'ям споживачів, так як придбання яскравих глянцевих глазурі без свинцю значно дорожче в масштабному виробництві. Так що десять разів подумайте, перш ніж купити дешеву яскраву чашку або миску. Навіщо вам посуд, яка отруює вас шкідливими речовинами? Створюючи кераміку своїми руками, ви можете контролювати, які саме матеріали і глазур застосовуєте при виробництві ваших тарілок і чашок. До речі, кераміка може бути яскравою і без кольорових глазурей взагалі. Існують натуральні кольорові глини: блакитна, зелена, чорна, та й звичайні світлі види мають гарний натуральний колір. Щоб вироби були функціональні і не пропускали воду, їх необхідно покрити безбарвною або білою глазур'ю, а ось від кольорової цілком можна відмовитися або вибрати безпечні перевірені варіанти.

Причина 3: восполняемость

Якщо раптом необережні гості або ви самі упустили улюблену кружку і розбили її, нічого страшного. Сервіз ваш від цього не постраждає, адже завжди можна зробити пару тарілок або чашок ще. Те ж саме у випадку поповнення у вашій родині - народження малюка або одруження улюбленого брата. Ви завжди можете зробити відсутній комплект посуду за пару годин. Якщо ж ви вирушили в подорож, то напевно звернули увагу на дуже цікаві предмети інтер'єру - великі вази, рами для картин, свічники. Часом речі бувають такі гарні, просто закохує в себе, але везти їх з собою з поїздки важко і дуже клопітно. Та й навіщо? Досить зняти пару фото на смартфон і, повернувшись з відпустки, зробити копії вподобаних предметів інтер'єру або посуду, але вже в своєму авторському стилі і під свої смаки і потреби.

Фото: студія кераміки Ceramic Forest

Причина 4: якість

Досить поширена історія: купили ви в інтернет-магазині гарний посуд, а вона виявилася поганої якості. Яскравий малюнок на гуртку почав облазити після миття, а на тарілках з'явилися сліди від ножа. При виробництві власної посуду, особливо в керамічної майстерні під наглядом майстра, такі ексцеси виключені. В першу чергу вас навчать правильно поводитися з глиною, пояснять послідовність технологічного процесу, який зробить вашу посуд якісною і практичною. Так що ви без проблем будете ставити її в мікрохвильовку і мити в посудомийній машині. Тріщинки і облезание фарби їй не загрожують.

Причина 5: економія сімейного бюджету

Якщо ви не зважилися на виробництво цілого сервізу, а просто заради інтересу прослухали ознайомлювальний курс по кераміці і зробили пару кухлів, то навіть цих знань вам вистачить, щоб почати розбиратися в посуді, різновидах глини і глазурі, майстерності художника. Якщо раптом в магазині продавщиця почне запевняти вас, що кавова пара коштує 20 000 рублів, тому що це рідкісна блакитна глина, то ви можете сміливо уточнити, натуральна вона чи це просто штучний колір (пігмент, що підмісив в звичайну білу глину)? Фарбована глина не несе ніякої цінності, і ви платите виключно за бренд. Дорогі магазини кераміки ще люблять застосовувати штампування. Це означає, що форма виробів не унікальна: візерунки, які на них нанесені, можуть бути просто віддруковані, а не намальовані майстром. Інша справа, якщо ви побачите на ринку десь в горах Андалусії авторський глек з дорогих матеріалів, унікальної форми і з розписом. Ви відразу зрозумієте, скільки в нього вкладено праць майстра і чому він стоїть пристойну суму. До речі, якщо автор цього твору мистецтва буде раптом виставлений в якійсь галереї або музеї сучасного мистецтва, то куплений глечик можна буде продати ще й з вигодою колекціонерам.

Причина 6: вирішене питання з подарунками

Унікальна кераміка своїми руками - це ще й ексклюзивні подарунки рідним, близьким і колегам. Посуд можна персоніфікувати, залишати на ній ініціали, створювати будь-які образи і писати побажання. Наприклад, якщо у вас залишилося від бабусі унікальне мереживо, то ви можете зробити на його основі цілий сервіз з унікальним принтом. Таким чином, у кожного члена сім'ї збережеться пам'ять в друкованому вигляді на гуртку, тарілці, блюді або чайнику. Глина - дивовижний живий матеріал, який дозволяє втілити в життя будь-які ідеї. Виробами з кераміки ми користуємося щодня, тому ці подарунки не тільки красиві, унікальні, але і дуже корисні для будь-якої людини, незалежно від її статі і віку. До речі, зовсім необов'язково робити в подарунок посуд. З кераміки можна створити практично що завгодно. Наприклад, плитку для підлоги - відмінний подарунок для ремонту у ванній кімнаті в квартирі коханої мами. Інші цікаві варіанти:

керамічні ручки, які перетворять звичайний штампований дерев'яний комод в справжній витвір мистецтва для комода;

декоративна скульптура, наприклад, для саду;

кашпо для кімнатних або садових квітів;

піднос;

свистульки для дітей;

брошки для подруг;

мильниця і інші аксесуари для ванної кімнати.

Фото: студія кераміки Ceramic Forest

Причина 7: додатковий дохід

Після того як ви навчитеся робити посуд своїми руками, зліпити всі необхідні тарілки для власного будинку, подаруєте подруг і колег, то цілком реально монетизувати улюблене захоплення. Зробити, скажімо, в інстарграме інтернет-магазин і виробляти унікальний посуд у вашому авторському стилі на замовлення. До речі, найбільшою популярністю користуються майстрині з досить вузькою спеціалізацією, які роблять, наприклад, красиві ажурні підставки під торти, гуртки незвичайної форми або страви для фруктів з неповторними малюнками. Хто знає, може, одного разу ви зробите тарілки не тільки для коханого чоловіка або родичів в подарунок, а й для цілого ресторану.

Де робити посуд своїми руками?
До речі, весь посуд, яку ви бачите на фото в цій статті, ви зможете зробити своїми руками вже на першому занятті ...
Ви можете виробляти посуд своїми руками будинку. Для цього вам будуть потрібні необхідні матеріали - глина, стеки, глазур і так далі. Обпалювати готові вироби можна і в домашніх умовах, для цього існують печі, які підходять для напруги в 220 W. Але коштують вони досить дорого - від 100 000 рублів. Тому на початковому етапі простіше здійснювати випал в спеціальних печах в керамічних майстерень. Вони зазвичай без проблем беруть на випал зроблені не у них вироби і за вельми помірну плату. Перед тим як купувати матеріали для будинку, ми б рекомендували вам пройти ознайомлювальний курс по роботі з глиною у фахівця. Зазвичай керамічні майстерні пропонують різні варіанти. Залежно від обсягу інформації таке навчання займе у вас від 2 годин до декількох днів і обійдеться від 2-3 тисяч рублів з урахуванням вартості всіх матеріалів. Якщо ви поки самі не визначилися, що саме хочете робити з кераміки, є сенс придбати в майстерні абонемент і відвідувати майстер-класи, які вас зацікавили. Це буде простіше і дешевше, ніж відразу йти на тривалі дорогі курси. Зазвичай подібні майстер-класи проводяться відразу для кількох людей, тому у вас є оригінальний варіант проведення дозвілля з подругою або коханою людиною.

Глиняний посуд своїми руками

Чи не доводилося вам спостерігати, як робить своє гніздо ластівка? Крім билин, використовуваних усіма пернатими будівельниками, в справу йде також глина. Мало того, глина у ластівок - основний будівельний матеріал. Недарма в народі кажуть: "Бджілка ліпить з воску, а ластівка з глини". Розм'якшуючи глину рідиною, що виділяється спеціальними залозами, ластівка, як справжній гончар, грудочку за грудочкою ліпить глибоку чашу. Висихаючи, вона стає настільки міцною, що, якби їй ненароком впасти, - не розіб'ється. Цілком можливо, що в дуже далекі часи спостереження за Ластівчине роботою навели людини на думку споруджувати глинобитні житла і хати-мазанки. До сих пір по "Ластівчине технології" з необпаленої глини виготовляється цегла-сирець, що використовується для зведення різних будівель, причому не тільки сільських, а й міських. Як відомо, сильно утрамбована глина не пропускає вологу, тому в народному будівництві з неї робили не тільки стіни, але і підлоги з дахами. Щоб підвищити міцність глинобитного статі, його час від часу поливали солоною водою.

Глина настільки міцно увійшла до будівельної справи, що навіть в наш залізобетонний століття в глинобитних житлах мешкає третина населення планети. І це не рахуючи будинків з обпаленої цегли.

У давнину на тонких глиняних табличках писали так само звично, як зараз пишуть на папері. (До речі, біла глина обов'язково входить до складу сучасної паперу. Значить, в якійсь мірі ми і зараз пишемо на глині.) Серед знайдених при розкопках глиняних табличок зустрічаються усілякі-можна документи: закони, довідки, господарські звіти. Глиняні таблички стали сторінками і найперших книг, написаних древніми авторами. На них були увічнені епічні поеми, релігійні гімни, прислів'я і приказки, складені в ті далекі роки. Одні таблички після виконання написів лише добре просушивали на сонці, а інші, більш цінні, призначені для тривалого зберігання, - обпікалися. Люди з незапам'ятних часів ліпили з глини необхідні в побуті предмети, перш за все посуд. Тільки от лихо: посуд з необпаленої глини дуже тендітна і до того ж боїться вологи. У такому посуді можна було зберігати тільки сухі продукти. Розгрібаючи золу згаслого багаття, стародавня людина не раз помічав, що глинистий грунт в тому місці, де горіло багаття, ставала твердою, як камінь, і не розмивали дощами. Можливо, це спостереження і надоумило людини обпалювати посуд на багатті. Як би там не було, але обпалена в вогнищі глина була першим в історії людства штучним матеріалом, який отримав згодом назву кераміки. З розвитком техніки Отфор-Мова і висушені глиняні вироби стали обпалювати вже не в багаттях, а в спеціальних печах - горнах. На Русі саме слово "гончар" походить від назви випалювальних печей. За старих часів майстрів, які працюють з глиною, називали горнчарамі, але з часом буква "р", що утрудняє вимова, була втрачена. Керамічні вироби - найпоширеніші знахідки археологів. Адже на відміну від дерева глина не гниє і не горить, не окислюється, подібно металу. Багато глиняні предмети дійшли до нас в первозданному вигляді. Це перш за все різноманітний посуд, світильники, дитячі іграшки, культові статуетки, ливарні форми, грузила для рибалка-них мереж, пряслиця для веретен, котушки для ниток, намиста, гудзики та багато іншого.

В руках талановитих майстрів звичайні речі перетворювалися в справжні твори деко-тивно-прикладного мистецтва. Високого розвитку мистецтво кераміки досягло в Стародавньому Єгипті, Ассирії, Вавилоні, Греції та Китаї. Багато музеїв світу прикрашає посуд, виготовлений древніми гончарами. Старі майстри вміли ліпити посуд часом гігантських розмірів. Вражають високою технічною майстерністю грецькі піфоси - судини для води і вина, що досягають висоти двох метрів. Саме в посудині-піфоси, а не в бочці, як прийнято вважати, жив давньогрецький філо-соф Діоген.

У наш час втрачено багато секретів, якими володіли стародавні майстри. Незважаючи на високий розвиток виробництва, сучасні керамісти ще не зуміли розкрити таємницю приготування глазурі, яка покриває дві великі вази, виявлені при розкопках китайськими археологами. Коли в знайдені вази налили воду, глазур тут же потемніла і змінила колір. Варто було тільки вилити воду, як судини знову набули свою первісну білизну. Хо

Тебе ці дивовижні вази-хамелеони були спрацьовані китайськими гончарами понад тисячу років тому, вони не втратили своїх дивовижних властивостей. Славилася керамікою і Давня Русь. З майстерень гончарів виходили чаші, блюда, глечики, кубушки, рукомои, пічні горщики і навіть глечики-календарі. Кожен календар був глечик, на якому штампиками наносилися певні знаки в прямокутнику, відведеному кожному місяцю. Крім календарів, розрахованих на цілий рік, були сільськогосподарські календарі, що охоплюють термін з квітня по серпень, тобто від посіву до жнив хліба. На такому календарі особливими знаками вказувалися найважливіші язичницькі свята, терміни польових робіт і навіть дні, коли потрібно було у неба просити дощу або відра (сонячної погоди). У сам же глечик-календарьзалівалась освячена вода, якої Крапов поля під час молебню. Столовий посуд російські гончарі розписували спеціальними керамічними фарбами або ангобами (рідкими кольоровими глинами), покривали склоподібної поливою - глазур'ю. Особливо багато вироблялися чернолощеной по-суди. Злегка підсохлі вироби натирали до блиску Лощилов (гладким каменем або від-полірованої кісткою), а потім обпалювали на коптять небо полум'я без допуску в горн кисню. Після випалу посуд набувала красиву сріблясто-чорну або сіру поверхню, одночасно вона ставала міцнішою і менш влагопроницаемой. Глиняний посуд є в кожному сучасному житло, хоча важко повірити, що блискучі білизною порцелянові чашки і тарілки - родичі закурених пічних горщиків, Горлач і всіляких махоток, виліплених з темної глини. Але посуд з білої та чорної глини - не конкуренти, кожна хороша для свого призначення.

Найароматніший чай можна заварити тільки у фарфоровому чайнику, а найсмачніший варенець з коров'ячого молока можна приготувати лише в глиняному Горлач та ще й в російській печі.

У сучасному міському житлі глина присутній також у вигляді всіляких облицювальних плит, ванн, раковин.

Словом, глина завжди сучасний матеріал, без якого неможливо обійтися ні в сьогоденні, ні в майбутньому. З давніх-давен глина служила людині не тільки як сировину для кераміки і будівництва. Народні цілителі застосовували глину як своєрідне цілющий засіб. Наприклад, розтягнення жив лікували пластиром, приготованим з жовтої глини, розведеною в оцті. Для того щоб вгамувати біль у попереку і суглобах, накладали на хворі місця пластир з глини, розведеною в гарячій воді з додаванням гасу. Знахарі віддавали перевагу пічної глині, використовуючи її при ворожінні, нашіптуванні від пристріту і лікуванні лихоманки. Як медичного обладнання в хід йшла різна глиняний посуд. В одних судинах гото-вили зілля, в інших зберігали сушені трави і коріння. А самі маленькі горщики, які за свої невеликі розміри називалися махотке, використовувалися при застудах як звичайні медичні банки. Ймовірно, перша медична грілка також була глиняною. Спочатку в якост-стве грілки застосовували глечик з вузькою шийкою, в яку наливали гарячу воду. Потім на замовлення лікарів гончарі стали виготовляти спеціальні медичні грілки в вигляді низької посудини з плоским широким дном і щільно закривається шийкою. Навіть звичайний червона цегла, як кажуть, був поставлений на службу здоров'я. Його пекло в печі, потім сипали зверху лушпиння цибулі, вдихаючи в себе з'являється при цьому дим. Сучасна медицина підтверджує, що подібна інгаляція допомагає при простудних захворюваннях. За допомогою розпеченого цегли можна також продезінфікувати приміщення, вигнати з нього комарів і мух. Тільки в цих випадках замість цибулиння використовувалася полин і гілки ялівцю.
Був я на топанце ... "
Мало кому відомо, що жителі Півночі - чукчі і коряки - вживали глину ... в їжу. Звичайно, не всяку глину, а білу, звану сіверянами "земляним жиром". Їли земляний жир разом з оленячих молоком або ж додавали в м'ясний бульйон. "Їстівні" глиною не цуралися і європейці, готуючи з неї ласощі на зразок цукерок.

Був я на копанце, був я на топанце, був я на кружалі, був я на пожежі, був я на ошпарити. Коли молодий був, то людей годував, а старий став, сповивати став ". Цю загадку в старі роки міг відгадати кожен. Герой загадки - звичайний пічної горщик. На його прикладі можна простежити весь шлях, який проходить глина, перш ніж стати керамічним виробом. "Копанцамі" сільські гончарі називали яму або кар'єр, де видобували глину. З копанца глина потрапляла на "топанец" - рівне місце у дворі або хаті, де її топтали ногами, ретельно розминаючи і вибираючи потрапили в неї камінчики. Після такої обробки глина надходила на "кружало", тобто на гончарний круг, де вона набувала форму горщика або будь-якої іншої посудини. Коли ж горщик остаточно висихав, його відправляли на "пожежа", а точніше в піч, де після випалу він ставав твердим як камінь. Але щоб горщик не вбирав вологу, він повинен був побувати "на ошпарити". Для цього його в гарячому вигляді опускали в квасну гущу або рідку борошняну бовтанку.

У другій частині загадки образно і коротко показана подальша доля готової глиняного посуду. Навряд чи варто спеціально пояснювати, як пічної горщик "людей годував", а ось чому він в старо-сті "сповивати став", сучасній людині навряд чи зрозуміло. Справа в тому, що в минулі роки господині не поспішали викидати старі тріснуті горщики. Їх обвивали вузькими розпареними стрічками берести, наче сповивали. Обвиті берестой горщики й інша глиняний посуд могли слу-жити ще довгі роки. Нам ще не раз доведеться згадати цю стару російську загадку, а поки мова піде про копанцах і "живий глині".

"Живий глиною" гончарі називали глину, що знаходиться в природі в природному стані.

Глина, яка трапляється в природі, настільки різноманітна за складом, що в земних надрах фактично можна знайти готову глиняну суміш, придатну для виготовлення будь-якого виду кераміки - від блискучої білизною фаянсового посуду до червоного пічного цегли. Зрозуміло, великі поклади цінних видів глини зустрічаються рідко, тому близько таких природних комор виникають фабрики і заводи з виробництва кераміки, як, наприклад, в Гжели під Москвою, де свого часу була виявлена \u200b\u200bбіла глина. У кожного поважаючого себе сільського гончара теж були хоча і невеликі, але свої заповітні родовища, а простіше - ями-копанци, де він до-бував глину, придатну для роботи. Часом за потрібною глиною доводилося їздити за багато верст, витягуючи її з глибоких ям з неймовірними труднощами. Мало того, одного родовища було не завжди достатньо, оскільки для різних виробів був потрібний різний склад глини. Так, наприклад, для чернолощеной кераміки підходить найкраще жирна залозиста глина. Вона відрізняється високою пластичністю, прекрасно формується на гончарному крузі, а після підсихання її можна випрасувати до дзеркального блиску. Посуд з такої глини не пропускає вологу і відрізняється високою міцністю. Одна біда: жирна глина при сушінні і подальшому випалюванні легко тріскається. У виробів ізтощей глини, що містить значну кількість піску, - шорстка поверхня, до того ж вони сильно вбирають вологу. Зате при сушінні і випалі худа глина тріскається дуже рідко. Для гарної глини краща золота середина, коли вона має середню жирність.

Жирної вважається глина, яка містить менше 5% піску, в той час як худа включає в себе до 30% піску. У глину середньої жирності входить 15% піску.

Знайти підходящу глину для ліплення і гончарних робіт можна практично скрізь, було б бажання. До того ж невелика кількість глини завжди можна "виправити" відмулюванням і іншими способами. Глина може залягати відразу ж під шаром грунту на невеликій глибині. На садових ділянках її можна виявити при різних земляних роботах. Пласти глини досить часто виходять на поверхню по берегах річок і озер, на схилах і схилах ярів. У Нечорнозем'я є області, де глина буквально знаходиться під ногами і в сиру погоду на сільських дорогах перетворюється на суцільне місиво, викликаючи обурення перехожих. Навіть з такої зібраної на дорозі "бруду" можна ліпити, а потім обпалювати невеликі декоративні вироби. Але, зрозуміло, цього робити не слід. Навіть там, де кругом глинистий грунт, потрібно вирити хоча б неглибоку канаву, щоб дістатися до більш чистих і однорідних шарів.

Глину, придатну для ліплення, можна з успіхом заготовити навіть у великому місті. Адже завжди десь неподалік будівельники риють котловани для нового будинку або йде ремонт водопроводу або газопроводу. При цьому глиняні пласти, що залягали на великій глибині, виявляються на поверхні.

Визначити придатність глини для ліплення можна досить простим способом. З невеликого грудки зволоженою глини, узятої для проби, скачайте між долонями палять товщиною приблизно з вказівний палець. Потім повільно зігніть його навпіл. Якщо при цьому в місці згину не утворюються тріщини або їх зовсім мало, то глина цілком придатна для роботи і, по всій ймовірно-сті, в ній міститься 10- 15% піску.

Кожен вид глини на певній стадії ліплення, сушки і випалення змінює свій колір. Суха глина відрізняється від сирої лише більш світлим тоном, але при випалюванні більшість глин різко змінює свій колір. Виняток становить лише біла глина, яка при зволоженні набуває лише легкий сірий відтінок, а після випалу залишається такою ж білою. Забарвлення "живий глини", зазвичай знаходиться у вологому стані, найчастіше оманлива. Після випалу вона може несподівано різко змінитися: зелена стане рожевою, бура - червоною, а синя і чорна - білою. Як відомо, свої іграшки майстрині з села Філімонова Тульської області ліплять з чорно-синьої глини. Лише побувавши після просушування в обпалювальної печі, іграшки стають білими з трохи кремуватим відтінком. Чудесне перетворення, яке відбулося з глиною, пояснюється дуже просто: під впливом високої температури вигоріли органічні частки, які надавали глині \u200b\u200bдо випалу чорне забарвлення. До речі, подібні частинки знаходяться в чорноземі, де вони також визначають колір цієї грунту. На колір глини, як в сирому, так і в обпеченому перебуваючи-ванні, впливають також знаходяться в ній різні мінеральні домішки і солі металів. Якщо, наприклад, до складу глини входять оксиди заліза, то після випалу вона стає червоною, помаранчевої або фіолетовою. За кольором, який набуває глина після випалу, розрізняють беложгущейся глину (білий колір), светложгущейся (світло-сірий, світло-жовтий, світло-рожевий колір), темножгущуюся (червоний, червоно-коричневий, коричневий, коричнево-фіолетовий колір). Щоб визначити, з якою глиною доводиться мати справу, з невеликого шматка зліпите пластинку або скачайте кульку, який після ретельного сушіння обпечуся в печі. Заготовлену глину покладіть в дерев'яний ящики залийте водою так, щоб окремі її грудочки злегка виступали над поверхнею. Бажано відразу заготовити якомога більше глини. При достатку глини витрачається лише невелика її частина, а решта буде постійно вилежуватися. Чим більше глина буде перебувати у вологому стані, тим краще. Раніше гончарі витримували глину на відкритому повітрі в так званому Глинников - спеціальній ямі, стіни якої робили з колод, плах або товстих дощок. Глина повинна була пролежати в Глинников не менше трьох місяців, але часом вона перебувала у відкритому сховище по кілька років. Навесні і влітку її обпалювали сонячні промені, восени обдували вітри і поливали дощі, взимку вона замерзала на морозі і відтає при відлиги, тоді в неї проникала тала вода. Але все це йшло глині \u200b\u200bтільки на користь, оскільки вона розпушує від численних мікротріщин, при цьому окислялись шкідливі органічні домішки і вимивалися розчинні солі.
просіювання глини
Багатовікова практика народних майстрів показала, що чим більше вилежується глина, тим краще її якість ...
Глину, що має оптимальну жирність і добре вилежатися, досить лише ретельно промять і вибрати випадково потрапили в неї камінчики. У минулі роки глину розминали в гончарні або хаті на підлозі, посипати піском, який в загадці про горщику названий "топанцем". Нерідко проминки і очищенням глини займалася вся родина, в тому числі і діти. Глину топтали босими ногами до тих пір, поки вона не перетворювалася в тонку пластину, яку тут же скачували в рулон. Потім рулон складали навпіл і знову топтали. Коли ж глина знову набувала форму пластини, згортали новий рулон. Так повторювали до п'яти разів, поки глина не перетворювалася в однорідну масу, м'яку і податливу, як тісто для пирогів. До речі, добре промятой і очищену глину, готову для гончарних робіт, так і називають - глиняним тестом.
відмучування глини
Якщо ви вирішили просіяти глину, то розкладіть її невеликими грудками на дерев'яному настилі і висушіть на сонці (рис. 1.1). Взимку глина добре сушиться на морозі, розкладена під навісом, куди не потрапляє сніг. Невелика кількість глини можна висушити в приміщенні, на теплій печі або на батареї центрального опалення. Зрозуміло, чим менше будуть грудки, тим швидше висохне глина. Висохлу глину зсипте в товстостінний дерев'яний ящик і розбийте трамбівкою - масивним відрізком деревного стовбура з укріпленими зверху ручками (1.2). Утворену глиняну пил просійте через дрібне сито і видаліть з неї всілякі домішки у вигляді камінчиків, трісок, билин і великих піщинок (1.3). Перед ліпленням глиняний порошок замішують так само, як тісто для хліба, доливаючи час від часу воду і ретельно перемішуючи руками глиняну масу. Частина глиняного порошку бажано зберігати на той випадок, якщо глиняне тісто необхідно швидко зробити більш густим, а часу на підсушування і випарювання немає. У рідке глиняне тісто підсипають необхідну кількість порошку, а потім добре вимішують.

При відмулюванням глина не тільки очищається, але і стає більш жирної і пластичної. Тому найчастіше отмучівают глину, яка містить багато піску, що має низьку пластичність.

Отмучівать глину потрібно у високій посудині, наприклад у відрі.

Одну частину глини залийте трьома частинами води і залиште на ніч. Вранці глину ретельно розмішайте мутовкой до отримання однорідної розчину. Потім дайте розчину продов-жітельное час відстоятися. Як тільки зверху вода висвітлити, обережно злийте її за допомогою гумового шланга. Але не так-то легко злити воду, не замутивши її. Тому ще в давнину було придумано просте і дотепне пристосування, яке до сих пір застосовують японські гончарі (рис. 1.4). У дерев'яній діжці на невеликій відстані один від одного свердлять по вертикалі кілька отворів. Кожне отвір перед заповненням діжки рідким глиняним розчином затикають дерев'яною пробкою. Більш важкі піщинки і різного роду камінчики осідають на дно в першу чергу. Потім, після відстоювання, вниз опускаються частки глини. Поступово вода зверху світлішає і стає нарешті прозорою (1.4а). Як тільки рівень світлої води здається трохи нижче верхнього отвору, пробку витягують, і освітлена, відстій-явшаяся вода виливається з бочки (1.46). Через якийсь час виймають пробку, розташовану нижче. Так поступово зливається вся відстояна вода. Щоб прискорити процес осідання глини, в розчин попередньо додають гірку англійську сіль (приблизно одну пучку на відро). Замість дерев'яної діжки можна використовувати відповідну металеву посудину. На різних рівнях в неї впаивают короткі трубки, коториезатикают пробками.
охляли добавки
Після видалення відстояної води обережно вичерпати рідку глину, залишаючи недоторканим нижній шар, в якому знаходяться осіли на дно камінці і пісок. Глиняний розчин вилийте в широкий дерев'яний ящик або таз і поставте його на сонці, щоб з глини швидше випарувалася зайва волога (1.5). Як тільки підсохла глина втратить плинність, час від часу пе-ремешівайте її лопатою. Після того як глина придбає консистенцію густого тесту і перестане прилипати до рук, її закривають поліетиленовою плівкою або клейонкою і зберігають до початку ліпних робіт.

При виготовленні великих виробів в жирну глину вводять так звані отощающие добавки, які сприяють зменшенню усадки при сушінні і випалі, запобігаючи тим самим появу на виробі тріщин і викривлення.

Ще в давнину при виготовленні великих судин, призначених для зберігання продуктів, в глиняне тісто додавалася дресва - крупний пісок, одержуваний подрібненням каменю-пісковику. Але найпоширенішим охляли матеріалом завжди був дрібний пісок. Щоб видалити з піску сторонні включення, його кілька разів промивають чистою водою, а потім сушать. Іноді в глину додають інші отощающие матеріали, що додають їй додаткові властивості. Кераміка стане легшою і пористої, якщов глиняне тісто ввести трохи тирси. Народні майстри Середньої Азії замість тирси додають в глину пух тополі і болотного рослини - рогозу, а також подрібнену шерсть тварин. Домішка так званого шамоту робить кераміку більш вогнетривкої. Шамот можна приготувати з вогнетривкої цегли, який попередньо товчуть і просівають через сито, видаляючи керамічну пил. Що залишилися в ситі крихти розміром не більше просяного насіння і є шамот. Його додають в глиняне тісто не бо-леї 1/5 загальної маси.
"Перебивання" глини
Поряд з шамотом для отримання вогнетривкої кераміки використовується бій стовченою і просіяного керамічного посуду.

Безпосередньо перед ліпленням, щоб видалити з вилежатися глини бульбашки повітря і підвищити її однорідність, глиняне тісто "перебивають" і переминають. "Перебивання" глини незамінне в тих випадках, коли глина з яких-небудь причин була недостатньо добре очищена і в ній зустрічаються дрібні камінці та інші сторонні включення. Обробку починають з того, що зі шматка глини скачують колобок (рис. 2.1), який потім піднімають і з силою кидають на стіл або верстак. При цьому колобок злегка сплющується і приймає форму короваю. В руки беруть гончарну струну (сталевий дріт з двома дерев'яними ручками на кон-цах (2.2)) і розрізають "коровай" на дві частини (2.3). Піднявши верхню половину, перевертають її зрізаною стороною вгору і з силою кидають на стіл. На неї також з силою кидають, не перегортаючи, нижню половину (2.4). Сліпий половинки перерізають зверху вниз струною, потім один з розрізаних шматків глини кидають на стіл, а на нього - другий (2.5). Цю операцію повторюють кілька разів. При розрізуванні глиняного тіста струна виштовхує з нього зустрічаються на шляху всілякі камінці, розкриває порожнечі і знищує бульбашки повітря. Чим більше зроблено розрізів, тим чистіше і однорідніше стане глиняне тісто.
перемін глини
Обробити глиняне тісто можна також за допомогою плотницкого струга або ж великого ножа (рис. 3). Ком глини ретельно ущільнюють за допомогою масивної дерев'яної калатала (3.1). Потім його з силою притискають до столу або верстата і зрізають стругом (3.2а) або ножем найтонші пластинки (3.26). Попадаються під лезо всілякі сторонні включення відкидають в сторону. Чим тонше зрізані пластинки, тим чистіше і однорідніше стає глиняне тісто. Отримані після стругання пластинки знову збирають в єдиний кому і ущільнюють калаталом до тих пір, поки він не стане монолітним (3.3). Підготовлений таким способом кому глини знову стругають. Ці прийоми повторюють до тих пір, поки глиняне тісто не стане однорідним і пластич-ним.

Це остання стадія підготовки глиняного тіста, призначеного для ліплення. В руки беруть кому глини (рис. 4.1) і розгортають його так, щоб вийшов подовжений валик (4.2). Потім валик згинають навпіл (4.3) і обминають його так, щоб знову вийшов округлий кому (4.4). З цього моменту всі операції Промінь повторюють у тій же послідовності кілька разів.

Пластичність глиняного тіста залежить не тільки від однорідності його структури і складу, а й вологості.

Якщо глина дуже суха, її перед кожним наступним переминаючись рясно збризкують водою.

Визначають пластичність глини вже відомим вам способом. Невеликий грудку глини (4.5а) розгортають між долонями (4.56). Отриманий джгут згинають навпіл. Якщо глина має високу пластичність, то на вигині джгута чи не з'явиться жодної тріщини (4.5в).

Наявність тріщин говорить про те, що глина занадто пересохла і її необхідно зволожити (4.5г).
Сушка глиняних виробів
Відомо безліч народних способів підготовки глиняного тіста. У деяких областях Росії майстра-игрушечники проминають, а потім і поділяють глину на окремі заготовки наступним способом. Глиняний кому (рис. 5.1) сплющують дерев'яним молотком (5.2). Отриману пластину згортають в рулон (5.3). Рулон мнуть молотком і ліплять з нього такий же ком, який був на самому початку (5.4). Зліплений кому знову розплющують (5.5) і пластину скручують в рулон (5.6). Проробивши все це кілька разів, рулон ретельно переминають і з отриманого кома скачують джгут, який розрізають ножем на "скиби" (5.7). Кожен "шмат" в залежності від ве-личини майбутньої заготовки розрізають в свою чергу на дві або чотири частини (5.8). Кожну половинку і четвертинку розгортають в долонях, отримуючи заготовки у вигляді кульок однакового розміру (5.9). Заготовки укладають в дерев'яний ящик, накривають спочатку вологою тканиною, а потім вже клейонкою або поліетиленовою плівкою. Іноді їх складають в якусь металеву посудину, закривши зверху кришкою. У такому вигляді заготовки можуть зберігатися більше місяця, не втрачаючи при цьому початкової пластичності.

Перш ніж потрапити на "пожежа", кожне глиняний виріб має пройти підготовчу стадію, звану сушінням.

Сушка - досить тривалий процес. Поспішність може звести нанівець всю попередню роботу: при швидкій сушці виріб покривається численними тріщинами і жолобиться. На першому етапі сушіння волога з вироби повинна випаровуватися якомога повільніше. У перші дні посуд та іграшки народні майстри сушать в приміщенні або під навісом в тихому заветренной місці, де не буває протягів. На попередню сушку йде дві-три доби. Після цього вироби досушують на протопленій печі. Чим краще висохне глина, тим більше надії на те, що при випалюванні не виникне шлюб.

Виріб, що має складну форму з безліччю деталей, сушити потрібно з особливою обережністю, наприклад, опустивши в будь-яку металеву посудину або коробку, прикривши її зверху газетним листом. Велике виріб можна покрити зверху сухою ганчіркою. На другу добу ганчірку знімають, але продовжують сушити виріб в тіні. Приблизно на четверту добу середніх розмірів виріб можна досушувати на печі або на батареї центрального опалення. Суха глина набуває досить високу міцність, необхідну для подальшої обробки. Перед тим як поставити під випалу, кожен виріб потрібно ретельно оглянути. Якщо будуть виявлені тріщини, їх необхідно ретельно закрити. Тріщину змочують водою і замазують м'якою глиною. Крім тріщин, на виробі можуть виявитися всілякі нерівності, випадкові нашарування, що пристали до поверхні глиняні крихти і дрібні подряпини. Зіпсовані ділянки потрібно обробити циклею і зачистити дрібнозернистим наждачним папером, а потім видалити глиняну пил широким пензлем або щіткою.

Для додання виробу блиску застосовують лощіння. Один з найдавніших способів лощіння дуже простий. Поверхня підсохлого вироби натирають будь-яких гладких предметом, ущільнюючи верхній шар глини до появи блиску.
Випалювати глину. Будівництво традиційного гончарного горна
Після випалу блиск стає сильнішою. Лощеную посуд можна сміливо використовувати в господарстві, так як вона досить влагоустойчіна. На Русі лощеную посуд з декоративною метою додатково піддавали чорніння. Для цього в кінці випалу в піч кидали якесьнебудь димлячі паливо, наприклад, вар. Вбираючи дим, судини ставали чорними, зберігаючи блиск. Є ще один спосіб чорніння посуду. Розпечену кераміку кидають в тирсу або в рубану солому.

Давньоруські гончарі врізали свій горн в схил пагорба. Як це виглядало, ви можете бачити на малюнку, на якому горн намальований в розрізі.

Горн для випалювання кераміки

Давньоруські гончарні горни: одноярусний з Бєлгорода (загальний вигляд) і двох'ярусний з Донецького городища (розріз).

Кустарні сурми відкритого і закритого типів.
Глини для горна потрібно дуже багато. Спочатку її треба ретельно підготувати. Глина не повинна бути занадто жирної - на одну частину глини потрібно додати три частини піску. Додавши води, замісіть масу в якомусь великому кориті. Слідкуйте, щоб вона не була занадто рідкою! Для замішування вистругати з дошки велику дерев'яну лопату.

Вибравши місце для печі, викладіть на нього шар глини і добре утрамбувати його. На цьому шарі зробіть майданчик з цегли або каменів-валунів (використовуйте тільки гранітні камені, вапняк для цього не годиться) Камені скріпіть глиняним розчином.

На цьому майданчику будемо викладати круглу піч діаметром приблизно 1 м. Її роблять, як дуже великий горщик з джгутів. Джгути потрібні товсті, діаметром не менш 20 см. Чим товщі стінки печі, тим краще вона буде тримати тепло.
Виклавши перший круг, продовжуйте викладати джгути по спіралі. Уклавши кожні три ряди, вирівняйте стінки і утрамбувати їх дерев'яним калаталом.

Звівши стінки на висоту 30 см - нижня камера горна готова, в неї будуть горіти дрова.
Тепер треба встановити колосники-решітки, на які ви будете ставити палючого вироби. Для колосників потрібно заздалегідь підшукати залізні прути, решітки, сітки.

Покладіть прути поперек печі на невеликій відстані один від одного так, щоб глиняні вироби не провалювалися між ними. Якщо прути будуть трохи виступати за краї горна, це не страшно.

А тепер продовжуйте зводити стіни, зменшуючи діаметр спіралі з кожним витком. Ось і готова друга камера, в якій будуть міститися палючого вироби. Вгорі залишаємо круглий отвір - люк для завантаження горна.
Отвір для топки, через яке кладуть дрова, виріжте великим ножем або саперною лопаткою відразу після зведення стін, поки глина не висохла.

Близько "входу" в грубку зробіть глиняні ворота з джгутів. Можете прикрасити піч наліпленими візерунками - нехай це буде, наприклад, вогнедишний дракон.
Залежно від погоди готовий горн сохне 10-15 днів. На один-два дня краще закрити його мішковиною, а потім сушити на відкритому повітрі. Якщо при сушінні утворюються тріщини, забийте їх глиняної масою. Від дощу закривайте горн шматком поліетилену, а ще краще, побудуйте над ним невеликий навіс.

Коли горн висохне, його потрібно обпалити. Добре, якщо до цього часу у вас накопичаться і вироби для випалу - тоді ви заощадите і дрова, і час. Горн завантажують через верхній отвір. Спочатку на колосники поміщають великі вироби, потім між ними і на них укладають вироби поменше. Люк прикривають листом заліза і засипають черепками і сухою землею. Але залиште зверху невелику щілину для виходу диму, інакше не буде руху повітря і вогонь не розгориться.
Спочатку піч прогрівають на повільному вогні, а потім підкидають більше і більше дров.
Ошпарити глиняних виробів
Випал починають вранці і закінчують ввечері. Вночі горн охолоне, а вранці його можна буде "розвантажувати", тобто виймати з нього готові вироби. Якщо у вас під рукою немає достатньої кількості глини, щоб зліпити горн, його можна побудувати за тією ж схемою з цегли. Температура в гончарному горні досягає 900 ° С. Вироби в горні прогріваються рівномірно.

Ошпарити - остання стадія обробки глиняного посуду в сільських гончарних.

Після ошпарити глиняний посуд стає менш водопроникної і до того ж більш міцною.

Ошпарити проводиться відразу ж після того, як ще гаряча посуд вийнята з горна. Притримуючи щипцями, її занурювали в заздалегідь заготовлений рідкий розчин клейстеру з житнього або вівсяної муки. Обварювали глиняний посуд також в квасний гущі, яка зазвичай залишалася на дні діжки з квасом. Гончарі Середньої Азії для цих же цілей застосовували молочну сироватку.

Борошняної відвар і квасна гуща проникають глибоко в стінки глиняного посуду, обварюються і надійно закупорюють її пори. Після ошпарити змінюється і зовнішній вигляд посуду: вона покривається численними темними плямами, що додають їй неповторну своєрідність. До того ж плями, на переконання сільських гончарів, оберігають вміст посудини від лихого ока.

Поступово обварювання стало застосовуватися все рідше, гончарі все більше використовують глазур або поливу - покриття виробів тонким шаром скла.

Останнім часом повсюдно спостерігається тенденція до повернення до давніх традицій, матеріалами, звичаїв, стилів, рецептами. Мабуть, людина втомлюється від регулярних нововведень, які, з одного боку, полегшують його життя, з іншого - роблять її більш штучним і все більше і більше віддаляють від витоків наших предків.

Як один з найдавніших матеріалів, використовувався людиною споконвіку для виготовлення найрізноманітніших речей і предметів. Починаючи від утилітарних і закінчуючи декоративними, створеними для краси. Керамічні вироби - це посуд, сувеніри, прикраси, предмети інтер'єру, скульптура, кахлі ... Цей список можна продовжувати довго.

Коли ми бачимо керамічні вироби, нас огортає тепло і затишок. І дійсно, глина, або фаянс, або фарфор, з яких вони виготовлені, несуть в собі якісь позитивні заряди, сприятливо позначаються на нас. Це і тактильні відчуття (предмет керамічного посуду завжди приємно взяти в руки), і запах обпаленої глини, і естетичний зовнішній вигляд. Керамічний посуд, наповнена їжею, підігріває апетит, керамічні сувеніри, статуетки, скульптури впишуться знайдуть місце майже в будь-якому інтер'єрі, а керамічна черепиця для даху - найміцніша і красива!

Коли бачиш щось прекрасне, іноді хочеться спробувати і самому. В даному випадку з керамікою це реально і можливо кожному.

Найпростіший і доступний матеріал в кераміці - це, звичайно ж, глина. Вона продається для творчості невеликими брикетами. Щоб створити щось побільше, можна пошукати студію або школу, де майстри працюють на цьому терені і навчать вас чого завгодно в цій сфері.

Від того, що ви хочете створити, залежить кількість і консистенція глини. Існує кілька видів глиняного "виробництва":

1. ліплення. За допомогою своїх рук і допоміжних матеріалів (дерев'яних або пластикових стеків) ви створюєте якийсь предмет. Це може бути як не велика свистулька, так і велика скульптура.

2.. Це процес створення судин, тарілок, ваз і будь-яких інших предметів шляхом обертання на гончарному верстаті. Починаючи від чогось розміром з наперсток і нЕ закінчуючи високою підлоги вазою. Це трохи більш складний вид кераміки, ніж просто ліплення, тому легше пройти спочатку гончарні курси, щоб навчитися азам цього прекрасного способу творіння з глини.

3. Отмінка. У вас є гіпсова форма (яка також виготовляється вручну), наприклад, квітки, в яку ви "вмінается" підготовлену глину, а в міру її підсихання просто легко витягуєте, і предмет потрібної вам форми готовий.

4. лиття. Цей спосіб більше використовується у виробництві фаянсових і порцелянових виробів, однак і для глини він підходить. У знову ж гіпсову форму (дещо іншого плану) заливається підготовлена \u200b\u200bочищена рідка глина (шликер), через деякий час залишки не втягнені в гіпс глини зливаються, і через кілька годин виймається готове за формою продукт, який найкраще залишається тільки висушити.

У кожного з цих способів досить багато специфічних нюансів, які необхідно знати для досягнення мінімально позитивних результатів. Однак тут ми наведемо найпростіший і доступний всім варіант виготовлення справжнього керамічного виробу.

Що потрібно для створення керамічного виробу:

1. глина. М'який, пластичний, що не липне до рук і не дуже сухою. Глина розм'якшується за допомогою води. Якщо грудка надто сухий і важко піддається пластиці, потрібно просто додати водички і ще раз добре перемять. Сиру глину потрібно покласти на суху поверхню (бажано гіпс) і дати їй трошки підсушитися.

2. фантазія. Це може бути якась невелика скульптурка (черепаха, чоловічок, абстракція), чашка або вазочка. Надаємо потрібну форму і, якщо потрібно, фактуру, можна використовувати будь-які допоміжні предмети (ложки, зубні щітки, палички, олівці).

3. час. Невелике виріб досить просто залишити на кілька годин (іноді на всю ніч) в теплому місці, але уникати протягів і дуже жарких батарей. Великі вироби краще спочатку накривати сухий х / б тканиною, а потім, через добу, вже відкривати повністю. Це дозволить висохнути виробу більш рівномірно, а значить, уникнути тріщин. Тріщини можуть утворитися при дуже швидкій сушці.

4. випал. Абсолютно сухе виріб акуратно беремо і несемо в місце випалу. Спеціальні печі для випалення є в керамічних майстерень. Самостійно будинку в грубці до 300 С обпалити виріб не вдасться. Оскільки температура першого випалу становить від 900 до 1300 С.

5. Декорування. Найпростіше покрити вийшло обпечене виріб акриловими фарбами. Вони яскраві, не змиваються водою. Також існують спеціальні скловидні глазурі по кераміці, які наносяться після першого випалу і вимагають ще одного випалу. Вони набагато естетичніше, роблять більш міцним і ніколи не зітруться.

Плитка своїми руками - це цілком здійсненне завдання для кожного, хто має в своєму розпорядженні необхідне за технологією виробництва обладнання і бажання творити. І, хоча якісний кахель з першого разу вдається виготовити далеко не всім, часом затія все ж варто витрачених на неї зусиль. Так, ви зможете створити унікальні зразки облицювальний матеріал як для особистого використання, так і для продажу.

Підбір матеріалів

Для початку слід розібратися в технології виготовлення. Отже, як же роблять керамічну плитку? По суті вся кераміка виготовляється схожим методом. За основу береться пластична глиняна маса, з якої формується кахель потрібної форми, а потім піддається подальшій обробці.

Технологія виробництва керамічної плитки полягає в наступному:

підготовка сировини. Вибір відповідного типу глини, підмішування додаткової шихти і витримування вологої маси.

. Так називається заготовка з сирої глини. Для переходу до наступного етапу сирець потрібно як слід просушити.

Бісквітний випал.Це первинна термообробка. При високій температурі частинки мінералів сплавляються між собою, утворюючи міцне керамічний виріб, зване теракотою.

Декорування. Тут або проводитися нанесення лаку або емалі на прогрунтовану поверхню, або глазурі з подальшим випалюванням для отримання глянсовою майоліки.

Щоб зробити хорошу плитку своїми руками, кожен етап процесу слід розглянути більш детально.

Виготовлення будь-керамічної плитки своїми руками в домашніх умовах починається з підбору сировини. В якості основного компонента виступає, звичайно ж, глина. При цьому варто враховувати, що розрізняють безліч сортів цього матеріалу:

При виборі глини під кахель також необхідно враховувати ступінь її пластичності. Самою пластичної є жирна глина, якій можна надати абсолютно будь-яку форму. Худої називається непластична тендітна глина, яка ламається при певному впливі на неї. Краще всього вибрати середній тип.

Можна взяти жирний матеріал і розбавити його піском, шамотом або пемзою. Це також дозволить зробити глину менш тугоплавкой і запобіжить її розривання при випалюванні.

Глина - основний компонент плитки

Слід розрізняти також такі види глинистих порід, як:

каолін . Відрізняється білим кольором, використовується для виготовлення фаянсу і порцеляни. Також використовується при виробництві паперу і в косметології.

Цементна. З неї роблять цементні суміші.

цегляна . Відрізняється легкоплавкістю, з неї виготовляють цегляну продукцію.

Вогнетривка. Тугоплавкий сорт, що витримує температуру до 1580 градусів.

Кіслоупорная . Чи не взаємодіють з більшістю хімічних сполук. Є сировиною для виробництва хіміостойкой посуду і форм для хімічної промисловості.

формувальна . Пластичний вогнетривкий сорт, застосовується в металургійній промисловості.

Бентонітова. Характерна відмінність - відбілюючі властивості.

Облицювальна плитка повинна бути міцною, тому для додаткового зміцнення іноді використовується армована сітка. Для додання відтінку терракоте використовуються натуральні пігменти, що представляють собою мінеральні оксиди. Деякі види глини вже містять їх в своєму складі, про що свідчить характерний відтінок сировини.

Розглядаючи виробництво керамічної плитки в домашніх умовах, першим етапом йде підготовка сировини. Після того як ви визначилися зі складом і змішали все компоненти в необхідних пропорціях, необхідно замотати масу в поліетиленовий пакет і перекрити доступ повітря. У такому вигляді глина повинна настоятися досить для того, щоб кожна частинка пористого матеріалу ввібрала вологу. Наявність повітряних камер погіршить показники міцності готового виробу.

Подальше виготовлення передбачає формовку плитки. Для зручності краще використовувати поліуретанові форми. З їх допомогою можна створити рівні вироби з однаковими зовнішніми параметрами. Важливо ретельно утрамбувати глину і розподілити її по формі для досягнення однакової товщини по всій площі зразка.

Перший етап виготовлення плитки - підготовка і формування сирцю

Далі, кахельна заготовка, так званий сирець, залишається для просушування. Про завершення цього етапу свідчить посветление плитки і її затвердіння. При цьому потрібно бути обережним, адже сирець дуже крихкий. Зате в разі невдачі процес формування і просушування можна повторити, розмочивши кахельну заготовку у воді.

Первинний випал

Наступним кроком в тому як зробити справжню кахельну плитку своїми руками є випал сирцю. На цьому етапі мінеральні матеріали, які використовуються для кераміки, піддаються впливу високої температури і сплавляються між собою до стану склоподібною маси. При цьому міцність у плитки стає в рази вище.

Для додання міцності виробу проводиться випалення в печі

Згідно традиційної технології температура запікання глини для плитки різного типу повинна становити 1000-1300 градусів Цельсія. Так як в домашніх умовах досить рідко вдається домогтися таких значень, можна зменшити температуру аж до 850-900 градусів.

Щоб від цього не постраждала якість виробу, слід заздалегідь додати в сировинну масу пемзу. Саме за її рахунок можливе зниження температури запікання. Однак врахуйте, що велика її кількість (понад 40%) вплине на пластичність глини і знизить її міцність.

При бісквітному випалюванні сирець дає усадку за рахунок випаровування вологи з маси. Це потрібно враховувати при розрахунку підсумкових габаритів вироби. Також візьміть до уваги той факт, що на цьому етапі структура плитки стає більш пористої. При наявності допоміжного тиску вдається зробити меншу кількість часу, але це можливо лише в виробничих умовах.

Декорування вироби

У тому, що кахель, зроблений своїми руками, має пористу структуру є і свої плюси. Це стане в нагоді для подальшої декоративної обробки. Саме пори вберуть частину зовнішнього покриття і допоможуть запобігти його розтікання.

Для того щоб облицювальна плитка стала глянсовою, можна зробити своїми руками спеціальну глазур. До її складу можуть входити такі компоненти:

Отриманий Пиловидний порошок змішується з чистою водою. Також до маси додаються інші мінерали, загальний список яких включає близько 30 найменувань. Наносити глазур на кахель можна розпилювачем або ж за допомогою кисті. Також застосовується і обливаний метод.

Для затвердіння і з'єднання з теракотою виріб піддається вторинному випалу. Важливо не допустити підвищення температури нижнього шару вище критичної позначки, інакше плитка може розплавитися. За допомогою глазурі різного складу можна зробити унікальні композиції на майолике. Якщо створення стеклоподобную покриття вам не підходить, домогтися глянцевого блиску можна за допомогою емалі або лаку.

Декорування плитки

Тепер ви знаєте як зробити керамічну плитку самостійно в домашніх умовах. Перед початком об'ємного виробництва поекспериментуйте з усадкою, складом і оформленням пробних виробів.

жіночі захоплення

Керамічні вази, горщики, чайні набори, свічники, тарілки, свистки і навіть музичні інструменти - все це можна створювати самостійно.

Щоб навчитися робити кераміку своїми руками, головне - бажання. Перед тим як стати керамистом, спробуйте зліпити з глини найпростішу дрібничку, і ви зрозумієте, чи варто витрачати гроші на покупку обладнання для роботи. Якщо щось не вийшло - не біда, розмочити шлюб і зробіть з нього нову фігуру, до запікання виріб можна видозмінювати нескінченно.

З чого роблять кераміку і де взяти матеріали для роботи

Кераміка - це обпалена глина, яка і є головним матеріалом в роботі кераміста. На відміну від, натуральна має природне походження, її добувають з надр землі, не піддаючи хімічної та інших видів обробки.

Досвідчені майстри в цілях економії добувають і готують сировину самостійно. Цей процес включає кілька етапів і навряд чи заслуговує на увагу, якщо ви тільки починаєте свій шлях і живете в місті.

Глина для виготовлення кераміки повинна бути жирною і без вкраплень каменів і іншого сміття, інакше виріб потріскається в процесі запікання. Готову масу зберігають при певних умови вологості.

Натуральна глина буває різних видів:

Також глини для кераміки класифікують по температурі обробки на легкоплавкі, среднеплавкие, тугоплавкі.

Найзручніше купувати готову гончарну глину, орієнтуючись на розмір фракції, колір після випалу при різних температурах і інші характеристики і якісні показники. Вартість залежить від виробника, фасування, фактури. Є вже готові маси з добавками для полегшення різних завдань - ліплення, формування, гончарного круга.

Крім глини, потрібні глазурі і емалі для покриття виробів, пігменти для додання зробленої своїми руками кераміці потрібного відтінку, спеціальні добавки для поліпшення властивостей і температурної обробки.

Для склеювання деталей використовують шлікерного масу - своєрідний клей з розведеною глини. Якщо просто з'єднати елементи, вони можуть відвалитися при нагріванні. Все це продається в спеціалізованих магазинах для керамістів.

Способи виготовлення керамічних виробів

Існує кілька способів перетворення глиняної маси в красиве керамічний виріб.

ліплення - найдоступніший спосіб виготовлення виробів з кераміки своїми руками в домашніх умовах. Сувеніри, скульптури, посуд, іграшки або інші вироби ліплять руками, немов з пластиліну, допомагаючи собі спеціальними стеками або підручними пристосуваннями.

Гончарна справа вимагає наявності поворотного круга. За допомогою цього древнього ремесла і сьогодні створюють вази, глечики, горщики, тарілки, чашки.

Отмінка - найбільш простий варіант виготовлення кераміки для початківців. У роботі використовують гіпсову форму, в яку викладають м'яку глину, а після застигання витягають фігурне виріб. Гіпсові форми привабливі тим, що вбирають зайву вологу, допомагаючи глиняному виробу ствердіти і просохнути.

лиття - тут теж використовують форми, але іншого плану. Розведену глину розливають по формах, висушують заготовки, витягають і розфарбовують.

Глиняна виріб набуває міцність тільки після випалу - обробки в гончарних печах при температурі від 900 до 1300 градусів. Готові сувеніри покривають акриловими фарбами або спеціальної склоподібної глазур'ю для кераміки. У випадку з глазур'ю потрібно ще один випал після фарбування.

Якщо хочеться отримати природний відтінок, використовують молоченіе - покривають незабарвлену запечену керамічну фігурку молоком в кілька шарів і ще раз запікають при більш низьких температурах.

Гончарна піч - види і переваги

Раніше печі для випалювання кераміки представляли собою вириті в землі сурми і розігрівалися виключно дровами. Сучасні гончарні печі бувають газовими, електричними і дров'яними. Останні, як правило, виготовляються власноруч, вони підходять для експлуатації в приватних домоволодіннях. В умови квартири найзручніше працювати з електропечами, для великих обсягів можна підібрати газову.

В металевому корпусі таких печей ховається вогнетривку цеглу або інший матеріал, що утримує тепло і не боїться нагріву. Для відводу вологи передбачені вентиляційні отвори, управління процесом випалу кераміки здійснюється програмним регулятором. Електричні гончарні печі - недешеве задоволення. Ціна залежить від виробника, обсягу, потужності.

У продажу є моделі з вертикальної і горизонтальної завантаженням і ковпакові. За типом розташування нагрівального елементу гончарні печі підрозділяють на муфельні та камерні. В муфельних він знаходиться навколо ємності з вогнетривкого матеріалу (муфеля). У камерних нагрівач розташований усередині, що скорочує втрати тепла і робить обладнання більш економічним.

Якщо трохи постаратися, можна зробити піч для випалювання кераміки в домашніх умовах своїми руками, взявши за основу вогнетривку цеглу і щось для корпусу, наприклад, стару пральну машину.

Запікання - найважливіший процес, який не прощає помилок. Іноді навіть досвідчені майстри бачать замість очікуваного шедевра негідний шлюб. Вироби ніколи не дістають відразу, вони повинні охолонути в печі.

Як вибрати гончарний круг

Гончарні круги потрібні для ліплення круглих предметів, тому цей інструмент не обов'язково купувати відразу ж. Якщо ви тільки освоюєте кераміку, починайте з ліплення або отмінкі. Кола бувають з ручним, ножним і електричним управлінням.

Останні - найзручніші і практичні, їх найчастіше і купують керамісти, які займаються виготовленням кераміки в домашніх умовах. Щоб навчитися працювати на електричному колі, потрібно кілька годин. Для освоєння інструменту з ручним керуванням піде кілька місяців.

При виборі гончарного круга важливо звернути увагу на тип двигуна:

Колекторний - найпростіший і часто зустрічається в компактних моделях, плавно регулює швидкість обертання, але сильно шумить.

Асинхронний - обертається в обидві сторони, менше шумить, але вимагає навичок для регулювання швидкості.

Безщітковий двигун постійного струму - кращий вибір для серйозних робіт. Відрізняється надійністю і низьким рівнем шуму.

Модифікації відрізняються по діаметру планшайби, частоти її обертання, потужності двигуна, габаритам обладнання. Ціна також залежить від виробника.

Вибираючи гончарний круг для виготовлення домашнього кераміки своїми руками, зверніть увагу на зручність положення рук під час роботи і сидіння за ним. Якщо у вас немає персональної майстерні, не забувайте про компактність. Бажано не покладатися на рекламу, а попросити поради у тих, хто вже давно займається керамікою.

Непогане обладнання можна знайти навіть серед дитячих моделей, на них вийде робити повноцінні, хоч і невеликі вироби.

Користь і задоволення від керамічного хобі

Спочатку керамікою займалися в основному чоловіки, але сьогодні, завдяки автоматичним колам і електронним печей, - це жіноче хобі, яке вимагає терпіння, творчого настрою, художнього таланту.

Гончарне справу не можна назвати дуже прибутковим, тим більше з урахуванням покупки дорогого устаткування. Швидше, їм займаються заради задоволення. Ліплення заспокоює, а споглядання роботи на гончарному крузі діє магічно.

Продавати кераміку, зроблену своїми руками, звичайно, можна. Попитом користуються сувеніри, посуд, предмети декору. Однак збагатитися на цьому захопленні навряд чи вийде - часу на виготовлення йде багато, а ціни на вироби ручної праці здатні оцінити тільки ті, хто розуміє різницю між штампуванням і індивідуальною роботою майстра.

Якщо ви хочете спробувати ліплення, але не готові купувати піч, почніть з, полімерної глини або. Звичайно, ці матеріали не годяться для виготовлення посуду, але зате з них виходять дуже гарні сувеніри та прикраси, наприклад, або намисто.

Ну а якщо вирішили стати керамистом, то почніть з теорії, дивіться відео-уроки, вчіться на досвіді майстрів. Удачі вам і творчих успіхів в цьому та інших.

Був в історії нашої країни період, коли зробити якусь річ своїми руками, змушувала сувора дійсність, а саме відсутність необхідного вироби в торговельній мережі, і єдиною можливістю стати володарем того чи іншого предмета, це було виготовити його з чого або в домашніх умовах.

Основним компонентом для керамічної плитки є глина

Зараз же сучасна промисловість і торгівля забезпечує споживачів будь-якої номенклатурою товару, в тому числі і задовольняє запити покупців на ринку оздоблювальних матеріалів. Керамічна плитка представлена \u200b\u200bу всіх мислимих і немислимих видах, розмірах і кольорах.

Здавалося б що простіше: приходь, вибирай, купуй, укладай, але цей варіант влаштовує не всіх, в наш стрімкий час стандартизації і типових рішень, хочеться виділити свою індивідуальність хоча б в обробці того чи іншого приміщення. І звідси виникає питання, а чи можна зробити керамічну плитку в домашніх умовах своїми руками, реалізуючи власні задумки, оформлення внутрішнього простору ванною або кухні. Томити не будемо. Відповідаємо. Так можна, але при дотриманні деяких нескладних умов, про які нижче.

Що потрібно для організації виробництва кераміки

В першу чергу, необхідно володіти великим бажанням, терпінням і впевненістю в позитивному результаті, а також мати в наявності необхідні матеріали, інструменти, пристосування та обладнання. Можливо, не все у вас вийде відразу, але витрачені зусилля в кінцевому підсумку дадуть можливість пишатися пишається собою, демонструючи друзям і знайомим таке, досить технологічне виріб, як керамічна плитка, виконана з глини своїми руками.

Глиняна керамічна плитка ручної роботи

вибір сировини

З чого роблять будь-яку кераміку, напевно знають всі, основним компонентом є глина. А ось про те, які існують види глини, їх властивості та можливість використання для виготовлення керамічної плитки своїми руками. За складом, властивостями і області застосування глини діляться на чотири групи:

1. Грубокераміческіе. Містять велику кількість домішок у вигляді гальки і піску, а також гіпсових і вапняних включень. Використовується для виготовлення цегли, черепиці, посуду і керамзиту.

2. Вогнетривкі і тугоплавкі. Мають високий вміст глинозему, мають гарну пластичністю і високим ступенем вогнетривкості. Застосовуються при виготовленні вогнетривкої цегли і різної кераміки.

3. Каолінові. Малопластичні глини, використовуються в паперовому та гумовому виробництві і як добавка для виготовлення фаянсових виробів.

4. Монтморилонітові. Головною особливістю є їх висока пластичність, застосовується як бурильний розчин, в металургії і харчовій промисловості.

Пластичність це здатність глини купувати будь-яку форму, і зберігати її в міру висихання.

Також глини ділять на "жирні" і "худі". Перші є пластичними і виробам з них можна надати будь-яку форму, але щоб зробити кераміку своїми руками в домашніх умовах, необхідно провести підготовку глини, для чого вихідний матеріал розбавляється до необхідного складу піском, шамотом або меленої пемзою.

Не слід брати занадто "жирну" глину, краще среднепластічную

Вибір інструментів і матеріалів

Вирішивши зробити кахельну, або звичайну керамічну плитку своїми руками вам знадобиться:

Етапи виготовлення кераміки

Технологія виробництва керамічної плитки своїми руками складається з наступних етапів:

Береться глина середньої пластичності, засипається в ємність і заливається водою. Після кількох днів замочування, глина перемішується і розминається. Потім через дрібне сито, матеріал перетирається в іншу ємність і після чого маса розподіляється на старі газети або ганчірку шаром в 10-15 мм. По досягненню глиною потрібної густоти, її перемішують і прибирають в поліетиленовий пакет.

Підготовлений таким чином матеріал укладається у форми і ущільнюється, зробити це потрібно так, щоб рівень формувальної маси збігався з краями форми, для чого надлишки матеріалу зрізаються ножем або різаком.

Найбільш якісні форми роблять з поліуретану, вироби виходять досить рівні з однаковими параметрами.

Далі технологія виготовлення керамічної плитки своїми руками, переходить в етап попередньої просушки. Триває він до придбання масою більш світлого відтінку і залежить цей період від температури навколишнього середовища і вологості. В результаті виходить плитка-сирець. Якщо щось у вас пішло не так, то на цій стадії можна ще виправити ситуацію, для чого зіпсований напівфабрикат замочується водою, і процедуру формування починають спочатку.

Процес випалу плитки сирцю найбільш технологічний етап, адже напівфабрикат потрібно піддати впливу високої температури порядку 1000-1200 градусів, для чого буде потрібно спеціальне обладнання. Щоб зробити керамічну плитку своїми руками можна обмежитися температурою і в 850-900 градусів, яка досягається в електричної муфельній печі. Технологія виробництва допускає це, за умови наявності в складі глиняної маси пемзи, яка спікається при вказаній температурі. Такий первинний випал називається бісквітним за деяку схожість в отриманої мелкопористой структурі заготовки, після випарювання з неї води. Керамічна заготовка при цьому вже придбала необхідну твердість і міцність. Називається такий виріб теракотою.

Етапи технології: виготовлення сирцю, випал кераміки і нанесення декоративного шару

Якщо ж ви хочете зробити своїми руками майолику, тобто обпалену кераміку, з лицьового боку, покритої глазур'ю, а простіше кажучи, кахельну плитку, то технологія виробництва на цьому не закінчується. Необхідно зробити ще один випал, але вже з глазур'ю, для чого готується багатокомпонентна суміш, основними складовими якої є скло, каолін і тріполефосфат у вигляді порошку. Всі компоненти перемішуються і розводяться водою. Отримана суміш, пензлем або методом обливання заготовки, розподіляється по виробу, і роблять другий випал.

Особливу увагу потрібно приділити контролю за температурою процесу, вона не повинна вище температури первинного випалу. В іншому випадку глазурована поверхня може бути зіпсована або ж відбудеться спікання теракотової заготовки.

Така технологія виготовлення кахельної плитки дозволяє створювати унікальні композиції на глянцевому поверхні виробу, для чого використовують різні склади глазурі. У разі, коли виконання глазурі з випалюванням вам не підходить з якихось причин, то зробити своїми руками привабливу, гладеньку поверхню, можна обробивши заготовку емаллю або лаком.

І так якщо стаття дочитана до кінця, і труднощі виробництва з глини керамічної плитки своїми руками, відбиті в цьому посібнику, вас не злякали, то честь вам і хвала. Адже знаючи з чого і як виготовити настільки унікальний обробний матеріал, оригінальність і індивідуальність облицювання, а також захоплення ваших друзів і знайомих, вам забезпечені.

При бажанні, ви можете навчитися майстерності виготовлення керамічних виробів - в Москві проходять, а також основи цього мистецтва викладаються в художніх школах. Якщо Ви хочете дізнатися як роблять кераміку, Або вирішили самі освоїти тонкощі гончарної справи, то ця стаття спеціально для Вас.

Глина для кераміки

Не так вже й багато традиційних методів обробки глини. Наприклад, в давнину спочатку її вимочували у воді, перебирали від сміття, і вже потім занурювали в спеціальну бочку, наповнену водою, де вона відстоювалася деякий час. В ході таких маніпуляцій частина бруду осідала на дно бочки, а частина - спливала на поверхню, в середній же частині залишався пласт потрібної для роботи очищеної глини. У місці, де розташовувався чистий матеріал, робили отвір, збирали глину і висушували її на сонці, щоб зайва волога випарувалася. Після того як матеріал був Змін, він стає придатним для роботи.

гончарний круг

На всьому протязі роботи під рукою завжди має бути присутня вода, щоб періодично Ви могли змочувати руки і глину. Але не перестарайтеся, так як занадто вологі вироби при сушінні дадуть тріщини. Цього можна уникнути, якщо використовувати в процесі роботи губку, якою час від часу збирати з вироби зайву вологу.

Також, на початку роботи попрацюйте з глиною руками - її необхідно як слід пом'яти, відчути. Якщо Ви хочете надати виробу особливу форму, то просто сильніше натисніть на неї з обох сторін, вона з легкістю піддасться.

Дуже часто ідея нового судини приходить саме під час роботи, але якщо Ви вже знаєте, що хочете отримати, то заздалегідь ретельно продумайте ескіз.

Зробити простий керамічну посудину за п'ять хвилин - це цілком реально! Згодом руки звикають робити однакові форми, і робота починає йти набагато швидше. Якщо спочатку, припустимо, Ви витрачали 15 хвилин на перший виріб, то останнім Ви можете отримати за 5 хв.

Тепер, коли виріб готовий, Ви можете поекспериментувати і декорувати посудину якимось орнаментом. За допомогою спеціальних дерев'яних паличок на ще не засохлої глині \u200b\u200bможна намалювати тварин, квіти, візерунок. Хоча багато фахівців стверджують, що іноді форма посудини виходить настільки цікавою, що вона не вимагає в додаткове оформлення.

Цей етап є важливим при роботі з керамікою.

Будь-який виріб при сушінні стає набагато менше в розмірах, тобто дає усадку. Навіть хороша гончарна форма зменшується не менше ніж на 10%. Для зміцнення судини застосовують випал. Він проходить в спеціальних гончарних печах при температурі близько 1250 градусів. Але деякі новачки сушать свої вироби на сонці, тим самим обходячи випал в печі.

Зверніть увагу, що глина після випалу змінює свій колір. Спочатку вона може бути і блакитний, і зеленої, і чорної, але після печі вона стає жовтою, білою або червоно-коричневої.

Потім слідує процес спеціальної обробки керамічного виробу, так як посудина не повинен пропускати воду. Є різні технології, і однією з популярних є покриття глазур'ю. Після такої обробки керамічні глечики і горщики набувають покриття схоже на скло.

Хоча зараз багато хто відмовляється від тиражування, так як в складі речовини присутня суміш польового шпату, кварцу, оксидів металу та деяких інших компонентів (поливу свинцю). Ця суміш негативно впливає як на здоров'я майстрів, так і подальших користувачів.

В даний час всі прагнуть до всього екологічно чистому, натуральному, природному. Тому стало популярним використовувати в молоченіе. Це найбільш древній спосіб обробки виробу, який при цьому не завдає жодної шкоди.
Підготовка до процесу ліплення
Молоченіе - це спеціальна обробка з використанням молочного жиру. Посудина після випалу поміщали в молоко і давали як слід просочитися. Потім виріб знову сушили і обпалювали. При цьому температура в печі була рівна 350 градусам, що забезпечувало "горіння" молока. В результаті спечену молоко закупорює пори в стінках судини, і вода вже не могла витекти через них.

Потім горщик очищали, так як після випалу він сильно темнів. Раніше це робили за допомогою рогожі або піску, зараз - наждачного паперу.
Спосіб перший: Спосіб другий:
Глиняний посуд - це одне з найбільш унікальних і практичних винаходів людства. Екологічно чистий матеріал, з якого створювали і створюють досі оригінальну начиння, робить її особливо цінною. За давнім повір'ям, вироби з глини мають властивості вбирати негативну енергію. З цієї причини, перед тим як приступити до виготовлення оригінальної штучки, слід налаштуватися на позитивний лад.

Якщо вірити історикам, перші глиняні вироби з'явилися близько 10 000-18 000 років до н.е. Спочатку, посуд використовували тільки для зберігання продуктів. Але з часом, наші предки прийшли до того, що обпалені вироби відрізняються особливою міцністю і непроникністю. З тих пір, її почали обпалювати на вогні, тим самим, збільшивши термін її експлуатації.
Спосіб третій:
Виникнення гончарного круга за часів бронзової доби значно полегшило роботу майстрам гончарного справи. Ця обставина дозволила розширити асортимент продукції - глечики, горщики, миски, чайники, каструлі, чашки. Їжа, приготована в начиння з глини, відрізняється незвичайним ароматом і смаком. Оскільки стінки посуду добре тримають тепло, це дозволяє страви не варитися, а "нудитися".

Підготовка глини до роботи

Посуд своїми руками - це завжди душевно створене виріб, який зберігає особливу енергетику майстра. Оволодівши деякими навичками та терпінням, можна створити справді унікальну річ, яка прикрасить інтер'єр або стане прекрасним подарунком для близьких.

Для цього потрібно знати дещо про властивості глини:

1. Найважливішим етапом є очищення глини від різних піщаних домішок, оскільки це прямим чином впливає на якість виробу.

2. Щоб виріб вийшло якісним, глина повинна бути пластичною, без сторонніх добавок і бульбашок повітря.

3. Для збільшення міцності в сировину додають вапно або гіпс.

4. Незадовго до створення глиняних виробів, глину варто гарненько вимісити і залишити "відпочити" на 7-10 днів.

Робота на гончарному крузі

Виникнення гончарного круга справила величезний вплив на вдосконалення та різноманітність глиняного посуду.

Під час обертання невеликого диска, який приводиться в рух за допомогою обертається ногою майстра маховика, відбувається формування глиняного вироби. За допомогою рук глиняний кому слід розмістити в центрі диска і, захопивши заготовку, притиснути до кола. Обертальні рухи кола, дадуть можливість зрушувати заготовку в по сторонам. Цей процес називається проминки.

Щоб визначити ширину майбутньої посуду, необхідно, визначити центр, натиснувши на нього великим пальцем лівої руки. Для подальшого поглиблення заготовки за допомогою лівої руки підтримувати сировину, пальцем правої руки необхідно торкнутися дна.

Створення стінок виробу полягає в їх витягуванні за допомогою вказівного і середнього пальців, які повинні розташовуватися з внутрішньої сторони заготовки. Підтримуючи другою рукою роботу, слід контролювати товщину стінок.

Після відділення посуду від кола за допомогою спеціальної струни, потрібно підрівняти зовнішні стінки. Щоб уникнути пошкодження, глиняне творіння покладається акуратно зняти. Руки повинні бути сухими.

Наступним етапом виробництва глиняного посуду є сушка в кілька етапів. Характерний дзвінкий стукіт при легкому постукуванні говорить про те, що утворює готова до обпеченю.

Техніка роботи з глиною вручну

В даному майстер-класі розглядається метод ліплення з глини без використання гончарного круга. В процесі буде застосована найстаріша техніка за допомогою деяких підручних засобів. Існує три найвідоміші техніки ліплення без гончарного круга і професійних інструментів. Вони і будуть використані далі.

Як зліпити блюдо або тарілку з глини своїми руками

Нам знадобиться:замішана глина, стакан з водою, скалка, рівна поверхня для розкачування глини, дерев'яна лопатка і аркуш паперу.

Для початку необхідно вимісити глину до стану еластичного тесту, щоб вона не липнула до рук. Потім приступати до ліплення.

Як зліпити кружку з глини своїми руками

Принцип виготовлення гуртки з глини такий же, як і технологія виготовлення тарілки або блюда. Ці техніки можна використовувати для ліплення будь-якого виробу. Але є ще один варіант виготовлення посуду своїми руками. Для нього буде потрібно форма, харчова папір, скалка, ніж і трафарет. Для форми підійде скляна пляшка або будь-який інший вузький посудину.

Розкачати глину в пласт товщиною 0,5 - 0,7 см.

За допомогою трафарету (якщо немає, то можна обійтися і без нього) вирізати з глини смугу шириною 5 - 10 см і коло діаметром, рівним діаметру дна форми.

Перевернути форму дном вгору і обернути харчовою папером.

Потім прикласти вирізану смугу з глини по колу форми так, щоб частина смуги виходила за кордон дна. Слід врахувати, що довжина смуги повинна бути такою, щоб при накладанні її на форму не залишалося надлишків глини. І смуга з'єднувалася стик в стик.

Далі потрібно прим'яти частина смуги, яка виходить за кордон на дно форми. А потім накласти на дно вирізаний круг.

Всі деталі необхідно добре скріпити між собою і згладити вологими пальцями.

Наступним кроком потрібно акуратно перевернути виріб і обережним рухом вийняти форму і харчову папір.

На цьому етапі йдуть останні процеси підготовки вироби до сушіння. Слід вирівняти краю і надати бажану форму майбутньої гуртку. Залишилося сформувати ручку з тонкого джгута і прикріпити її до виробу, зробивши два невеликих, паралельних один одному поглиблення.

Сушка і обпалення вироби в печі

Після того, як виріб отримало потрібну форму, його необхідно залишити сушитися на день. Наступним кроком буде обпалення вироби в печі. Приблизний час, необхідний для випалювання до повної готовності вироби - 8 годин. Температуру в печі потрібно збільшувати поступово, щоб вони не тріснуло. Приблизно на 100 - 200 градусів щогодини. Максимальна температура випалу повинна досягти позначки в 900 градусів.

Якщо у вас немає спеціальної печі, то виріб можна обпалити на багатті. Для цього потрібно акуратно обкласти посудину дровами невеликого розміру і підпалити. Час такого випалу також становить 8 годин. Цей метод вимагає великої пильності та обережності.

Посуд з глини - відмінне рішення для кожного будинку. Такий посуд прослужить досить довго. Вона не кропітка в догляді і має свій неповторний стиль. І до того ж, такий посуд стане хорошим подарунком на будь-яке свято.

Робити кераміку легко! Знаючи основи, ви зможете почати створення вашого вироби в одну мить. Спочатку процес може здатися страшним, але як тільки ви заробите достатньо досвіду і знань, у вас з'явиться досить майстерності. Тут наведено практично всі, що вам потрібно знати для того, щоб почати робити кераміку.

кроки

основи

Виберіть метод. Важливо зробити це в першу чергу, оскільки метод визначає тип глини, з яким ви будете працювати. Не виключайте вибір глин, для яких потрібно піч - якщо ви серйозно хочете займатися цим хобі, то можна купити невелику домашню піч. Далі наведено короткий виклад методів і відповідних їм різновидів глин:

1. Виберіть глину. Вибравши метод, який ви будете використовувати, ви можете вибрати тип глини. Більшість глин вимагають випалу в печі, але більшість нових марок можна обпалювати в духовці. Якщо ви всього лише хочете пограти з вологою глиною, навіть не турбуйтеся про її випалюванні. Основне правило: волога і суха глини не працюватимуть разом - обов'язково переконайтеся, що у глин однакова консистенція.

Якщо ви збираєтеся обпалювати глину, зробіть вибір між високотемпературного та низькотемпературного випалюванням.

Низькотемпературний випал найбільше підходить для яскравих кольорів і деталізованих орнаментів. Глазурі при такій температурі дуже стійкі, кольори залишаються яскравими і не зміщуються в процесі випалу. До недоліків відноситься те, що вироби повністю не оскловують (глина сплавляється в повному обсязі), тому, щоб надати виробу водонепроникність, вам доведеться покладатися на глазур. Це робить такі вироби менш придатними для застосування в якості посуду або для зберігання води. Оскільки глазур НЕ провзаємодіяти з керамікою, як це відбувається при високотемпературному випаленні, то є велика ймовірність відколів глазурі. Однак при використанні підходящої глини і глазурі, остання може бути досить міцною. Глина, використовувана при низькотемпературному випалюванні, називається гончарної.

При середньо-і високотемпературному випаленні використовуються глини, звані тонкокаменнимі або фарфоровими. Яскраві кольори все ще можна отримати в печах з окислювальним атмосферою (електричних), і в меншій мірі - в печах з відновлювальної атмосферою (газових). Після випалу при температурах, коли виріб саме по собі виходить водонепроникним, досягається велика міцність, і такі вироби можна використовувати в якості столового посуду або посуду для духовок. Фарфор можна робити дуже тонким і при цьому він буде мати достатню міцність. При таких температурах глазур взаємодіє з глиняним черепком: виходять строкаті і унікальні вироби, які багато людей знаходять цікавими. Зазвичай глазур зміщується (значно або слабо), тому деталізований дизайн буде розмитим.

2. Підготуйтеся самі і підготуйте робоче місце. Робота з глиною може привести до безладдя, особливо якщо участь беруть діти. Накрийте ділянки, які ви не хочете забруднити: постеліть на підлогу брезент або газети, або займайтеся в гаражі або нежитловому приміщенні.

В жодному разі не в одязі, яку боїтеся забруднити. Якщо у вас довге волосся, зав'яжіть їх ззаду. Так вони менше забрудняться і не потраплятимуть в очі.

Формування на гончарному колі

Підготуйте глину. Бульбашки повітря для ідеального у всіх інших відносинах вироби можуть мати катастрофічні наслідки, тому позбудьтеся від них до того, як почнете роботу. Замісити або розкачайте глину руками невеликими порціями - почніть з порції, яка поміщається в обох ваших долонях.

Замісити глину як тісто, сформуйте з неї кулю і вдарте по ньому, поклавши на гіпс (він добре поглинає вологу). Повторіть операцію кілька разів, поки не зникнуть бульбашки. Якщо ви не впевнені в тому, чи залишилися бульбашки, то розділіть кулю навпіл за допомогою дроту і огляньте його.

3. Запустіть коло. Приклавши невелике зусилля, киньте глину в центр кола. Оскільки ви тільки починаєте, то в даний момент використовуйте кількість, що не перевищує велику жменю глини. Зволожите руки в тарілці з водою, яку треба поставити ближче, і починайте формувати глину.

Починайте витягати глиняну масу вгору. Обхопіть глину руками і почніть видавлювати вгору.
На кожному етапі роботи з глиною переконайтеся, що ваші лікті притиснуті до внутрішньої поверхні стегон або до колін - як вам зручніше. Це допоможе вам твердо тримати руки, коли ви працюєте.

4. Відцентруйте глину. За цим методом глина розкручується до ідеально гладкого стану, без горбів і биття. Як тільки ви отримаєте конус, ви будете готові працювати далі.

Втисніть вежу однією рукою і притримуйте її другий. Якщо ви правша, то вдавлюють вежу правою рукою: основне зусилля направлено зверху.

Як тільки глина буде мати вигляд широкого шматка у поверхні кола, почніть вирівнювати боки, прикладаючи до них тиск. На вашій лівій руці може зібратися трохи глини - просто відкладіть її.

5. Сформуйте виріб. Конкретні інструкції на цьому етапі закінчуються - кожен виріб (тарілку, горщик і т.д.) потрібно формувати по-різному. Але незалежно від типу виробу, виконуйте обдумані і повільні рухи - до того, як ви завершите кожен рух, коло повинен зробити близько 5 оборотів. Вся глина на 360 градусів повинна отримати однакову обробку, щоб виріб був круглим. Видаліть накопичилася воду губкою.

Коли ви закінчите, очистіть виріб дерев'яним ножем і розгладьте поверхню скребком.
Зверніть увагу: якщо все піде шкереберть, і ви заплутаєте глиняну масу, то вам не варто намагатися зробити з неї кому і намагатися все повторити. Глина не прийме потрібну густоту вдруге і в подальшому не буде піддаватися формуванню.

ліплення вручну

1. Переконайтеся, що в глині \u200b\u200bнемає бульбашок. Якщо в піч поставити заготовку з глини з бульбашками, то є ймовірність того, що вона вибухне. Як викладено в розділі Формування на гончарному крузі, вдарте по глині, поклавши її на гіпс (він поглинає вологу), і розкачайте її, немов тісто.

Якщо для впевненості ви хочете перевірити масу зсередини, то візьміть дріт і розріжте масу навпіл. Якщо бульбашки не зникли, продовжуйте роботу.

2. Скористайтеся Защипніть, стрічкової або пластової технікою. Для ліплення кераміки можна використовувати три техніки. Вироби, отримані по кожній з технік, мають свій характерний вигляд. Пластовий метод найкраще підходить для великих виробів.

нанесення глазурі

1. Обпечуся глину хоча б один раз. Після цього на неї можна нанести глазур! Отримайте доступ до печі для випалення, якщо у вас немає власної, і дозвольте професіоналам подбати про все інше. Якщо ж у вас є своя піч, то обов'язково двічі упевніться, що ви можете правильно працювати з нею і дізнайтеся, які вимоги вашого вироби.

Різні глини по-різному реагують на тепло. Прочитайте інструкцію на упаковці глини і проведіть невелике дослідження в інтернеті. Також візьміть до уваги розміри вашого вироби.

2. Виберіть глазур. Як і в будь-якому іншому етапі, є безліч варіантів. Кожен тип глазурі матиме свій особливий вид.

Шлікерного: Ви можете купити глазурі і підглазурні фарби в формі шликера, які зазвичай створюють для нанесення пензлем. Все, що вам потрібно для нанесення такої глазурі - це кисть. Деякі глазурі складно нанести пензлем з отриманням гладкого шару; в результаті на виробі залишаться відмітини. Інші будуть плавитися досить добре, щоб сліди від кисті зникли.

Сухі: Ви можете придбати глазурі у формі порошку, які зазвичай створюються для нанесення зануренням, обливом або пульверизацією. Крім кисті вам знадобляться відро, трохи води, щось для розмішування і маска, щоб уникнути вдихання пилу. Перевага занурення в тому, що ви можете отримати більш рівномірний глазурного покриття, також ви можете виконувати цікаві прийоми, які неможливо зробити кистю, наприклад подвійне занурення, яке дозволяє отримувати на одному виробі різні кольори. Пульверизацією наносять глазур більш просунуті люди, оскільки вона вимагає наявності хорошої вентиляції, пістолета-пульверизатора, компресора, кабіни нанесення і т.д.

Зробіть самі: Це сама просунута форма роботи з глазур'ю. Керуючись рецептами, ви самі купуєте сировинні матеріали і змішуєте їх. Крім усього іншого, вам знадобляться рецепти, які можна знайти в книгах і на веб сайтах. Вам також знадобляться хімічні речовини, з яких отримують глазурі, ваги, сито і дух експериментатора. Іноді ваші глазурі виходитимуть не зовсім підходящими. Вам потрібно буде навчитися змінювати такі глазурі, щоб вирішувати постали у вас на шляху проблеми. Іноді результати будуть вражаючими.

Обов'язково повністю висушуйте глину до того, як обпалювати її. В іншому випадку в ній можуть з'явитися тріщини, або ж вона вибухне.

Вирізаючи візерунки на глині, почекайте, поки вона не стане твердою, як шкіра. Крім того, не "подряпати", роблячи глибокі і тонкі надрізи. Робіть надрізи досить широкими для їх глибини.

Якщо ви працюєте над виробом кілька днів, то на ніч зберігайте його під поліетиленовим пакетом, щоб уникнути занадто швидкого висихання.

Глина прощає огріхи, але від роботи з нею при тривалому контакті з водою або при значних маніпуляціях можна втомитися і втратити настрій.

Завжди перед випалюванням висушуйте глину повністю. Волога в глині \u200b\u200bперетворюється в пар, який при виході з глини призводить до вибуху горщика.

Легкий спосіб робити маленьких тварин - зробити маленькі кульки і з'єднати їх, а потім загладити місця кріплення.

Іноді в вузах вам дадуть достатньо глини, щоб трохи пограти. Вам навіть можуть дозволити працювати в їхній студії.

В ідеалі вам потрібно знайти кого-то, у кого є хоча б трохи досвіду, щоб вони навчили вас. Це процес, дуже залежить від практики, тому важливо мати поруч когось, хто може показати вам приклад і взаємодіяти з вами. Це керівництво задумано як пам'ятка або груба інструкція, в дійсності ж положення рук своє у кожного скульптора.

# data[].attributes.attachment_link.title
Виготовлення посуду з глини своїми руками. Кераміка. Технологія виготовлення кераміки в домашніх умовах. Що вам треба знати про глину

# data[].attributes.attachment_link.description
Останнім часом стало дуже модно робити посуд і різні предмети інтер'єру з глини своїми руками. Ми в редакції How to Green вирішили розібратися, в чому причини популярності handmade кераміки, і звернулися за роз'ясненнями до художнику-керамістові Олені Субботиной .

# data[].attributes.body
22.04.2021. В техніці пласту робимо тарілку

# data[].attributes.body
Тема: Декорування виробів агнобами

# data[].attributes.attachment_link.title
Техніки декорування гончарних виробів

# data[].attributes.body
Тема: Зачищення та сушка виробів

# data[].attributes.attachment_link.provider_name
Строительство дизайн для дома

# data[].attributes.attachment_link.readable_text
3.4 Сушка і випалення вироби Сушка і випалення надають виробам міцність і довговічність. Обидва...

3.4 Сушка і випалення вироби

Сушка і випалення надають виробам міцність і довговічність. Обидва процеси сприяють випаровуванню води, присутньої в глині. Велика частина води випаровується в процесі сушіння виробів на повітрі, але, неможливо повністю виріб висушити таким шляхом, тільки пройшовши через вогонь глина повністю втратить воду.

У будь-якому випадку, перед випалюванням в печі виріб повинен бути просушено повністю. Волога, що залишилася в глині, при випалюванні розриває глину. Сушать його близько 10 днів.

Процес сушіння повинен протікати поступово і рівномірно, інакше збільшується ймовірність того, що виріб розіб'ється або деформується.
Чому якомога повільніше має висихати виріб? Тому що ступінь вологості і усадки глини дуже висока. А рівномірної сушка повинна бути з тієї причини, що місця з'єднань, що виступають і дрібні частини висихають значно швидше, ніж основна маса вироби.
Добре середовище - це рівна поверхня (бажано дерев'яна, можна підкласти газети для вбирання вологи), на якій ми розміщуємо вироби, відсутність протягів і попадання прямих сонячних променів; подалі від опалювальних приладів.

В середньому процес сушіння виробів при кімнатній температурі триває протягом двох тижнів (в залежності від розмірів виробу, термін може бути менше або більше), особливо обережно потрібно поставитися до сушіння великих і складних виробів.

Протягом перших 2-3 днів сушіння
(особливо це стосується виробів з тонкими частинами) вироби краще сушити в поліетиленовому пакеті, періодично відкриваючи його, щоб не накопичувався конденсат.

Коли глина набуває певну щільність (колір глини при цьому змінюється, вона освітлюється), вироби можна продовжувати сушити на відкритому повітрі (бажано у вологому приміщенні).

На останньому етапі процес сушіння можна прискорити, наприклад, досушівая в більш теплих місцях (в печі, духовці з доступом повітря, тобто залишати трохи прочиненими дверцята шафи) без попадання на виріб потоків теплого повітря з поступовим підвищенням температури.

До повного остигання не можна витягувати вироби. Процес сушки видно оком - виріб світлішає, твердне і стає легше.

Якщо температура не перевищує 11 градусів, глина втрачає тільки гигроскопическую вологу. При температурі не вище 25 градусів з проміжків між частинками йде конституційна вода і окремі частинки вступають в контакт один з одним.

При температурі понад 25 градусів глина втрачає кристалізаційну воду, частки поступово втрачають здатність приєднувати воду. Така глина більше не розбухає, навіть якщо опиниться у воді.

Поки в глині ​​присутня хоч якась кількість води, вся теплова енергія витрачається на видалення вологи і речовини, що входять до її складу, що не окислюються. При цьому вироби не досягають міцності і твердості, властивої кераміці, оскільки керамікою вони стають після випалу. Перед самим випалюванням підсушені вироби можна ще додатково просушити в духовці або печі.

Суха глина набуває досить високу міцність, що дозволяє обробляти виріб і при необхідності остаточно зачистити його дрібнозернистим наждачним папером, а потім видалити утворилася глиняну пил широким пензлем або щіткою.

Випал може здійснюватися різними способами. Раніше обпалювали в горнах, виритих в землі, які топилися дровами. Використовувалися для випалу і різні види палива (найпоширеніші зараз - електрику і газ).

Зручно використання електричних муфельних печей, які бувають різні за розміром (при збільшенні розмірів печі або температури зростає витрата електроенергії), але не вимагають установки спеціального віддушини або димоходу.

Випал вимагає високих температур і тривалого часу. Температура повинна підвищуватися і знижуватися поступово. Ось чому зручно використання електричних муфельних печей, де можна поєднати процес сушіння - повільно (температура повинна зростати при цьому повільно, щоб не утворювалися перекоси і тріщини) до 150-200 на протязі 1-2 годин, потім підйом температури з інтервалом 1 годину до кінцевої температури 900-1100 протягом 4-6 годин (наприклад, з установкою режиму 400-600-800-1000).

У печах вбудовується комп'ютеризований термоелектричний пірометр, який здійснює контроль температурної шкали або встановлюється річний терморегулятор. Що відбувається при зміні температури в печі?

При температурі 200-400 видаляються органічні речовини, присутні в глині.

При 500 відбувається повний процес зневоднення.

Від 680 починається процес заскловування, флюси в складі глиняної суміші починають розширюватися і, виконуючи роль клеяться речовин, скріплюють тверді частинки, заповнюючи пори.

При 800 починається процес переходу флюсів в склоподібний стан (заскловування). Виріб зменшується в об'ємі, стає твердим.

Від 900 і вище - при досягненні оптимальної температури вона підтримується протягом деякого часу, щоб перейти до етапу загартовування, поки температура не знизиться до 100. Якщо виріб витягти з печі раніше, то воно отримає термічний удар, що призведе до розколу.

4. Виготовлення власних робіт з глини

Дотримуючись простих правил і підготувавши своє робоче місце, я створила на заняттях в студії колекцію власних робіт:

Працювати слід двома руками. Це дозволить одночасно оформляти праву і ліву сторони вироби, допоможе більш органічно пов'язати все в єдине ціле.

На допомогу рукам для ліплення потрібно використовувати спеціальні інструменти - стеки. Основне їх призначення - опрацювання дрібних деталей, видалення зайвої глини, приєднання дрібних деталей до великих, згладжування окремих частин вироби.

Роботу в процесі ліплення потрібно періодично оглядати з усіх боків, щоб домогтися правильних пропорцій і співвідношень його частин.

Працювати над виробом починають з основною, більшої частини. Наприклад, при ліпленні тваринного спочатку ліплять тулуб і голову, потім порівнюючи за величиною інші деталі, з'єднують їх і найдрібніші ліплять в останню чергу.

Якщо робота не закінчена відразу, то виріб необхідно зберегти, накривши вологою ганчіркою і поліетиленом. При цьому глина залишиться сирої, не зіпсується поверхню і роботу над виробом можна буде продовжити в наступні дні.

Перед завершенням роботи виріб "виглажівается" вологою губкою, ганчіркою або пензликом.

Сушка вироби складний і тривалий процес (при швидкій сушці виріб може потріскатися): 1-й етап - сушка при кімнатній температурі до 10 днів, 2-й етап - це випал.

Декорування після висихання і випалу полягає в розпису фарбами.

Для виготовлення своїх виробів, я підготувала робоче місце і глину. Для роботи мені необхідно: глина, стеки, дошка, миска з водою, губка, волога ганчірочка, гуаш, пензлики. Використовуючи способи і методи ліплення, описані вище, я виліпила свої вироби. Після завершення роботи я просушити свої фігурки, а потім розфарбувала їх.

Мої роботи можна розділити на кілька тем: рептилії, динозаври, домашні тварини, новорічна тематика ,.

динозаври:

Домашні тварини:

Новий рік:

Перейти до розділу: висновок
Чому якомога повільніше має висихати виріб?
Що відбувається при зміні температури в печі?

# data[].attributes.attachment_link.title
Сушка і випалення вироби з глини | Творчі проекти та роботи учнів

# data[].attributes.attachment_link.description
3.4 Сушка і випалення вироби Сушка і випалення надають виробам міцність і довговічність. Обидва... Сушка і випалення надають виробам міцність і довговічність. Обидва процеси сприяють випаровуванню води, присутньої в глині. Велика частина води випаровується в процесі сушіння виробів на повітрі, але, неможливо повністю виріб висушити таким шляхом, тільки пройшовши через вогонь глина повністю втратить воду.

# data[].attributes.body
Тема: Ліплення котика

# data[].attributes.attachment_link.title
Як ліпити котика. Урок 16

# data[].attributes.body
Тема: декорування виробу втираючи фарбу

# data[].attributes.attachment_link.provider_name
Ідеї для нового хобі!

# data[].attributes.attachment_link.readable_text
Коли гончарі шукають додаткові барвисті ефекти на своїх глиняних виробах, це рідко робиться з традиційними фарбами. Як правило, гончарі, як правило, "фарбують" свою роботу, використовуючи інші керамічні матеріали, такі як підглазуючі, накладки і оксидні плями. Всі вони зливаються з тілом глини, коли вистрілюються до зрілості, так що вони навряд чи будуть носити або відшаровуватися, як це робить фарба. Але коли частина кераміки не призначена для функціонального використання - наприклад, коли вона призначена для демонстрації мистецтва - то можуть бути використані деякі традиційні лакофарбові матеріали.

Методи, які можна використовувати для фарбування глиняного посуду, включають:

Underglazes

Сліпи

Оксидні плями

Глазурі

Акрилова фарба або лак для нігтів

01 з 05

Underglazes

Ви можете отримати ефекти, подібні акварельні картини на кераміку, якщо ви використовуєте underglaze, який є досить тонким і має достатню кількість барвника в ньому, щоб мінімізувати вицвітання. Напіввлажні підлоги для підсмажування AMACO працюють дуже добре для створення ефектів, схожих на акварель - вони набагато простіше контролюватись, ніж рідкі підліски, коли ви шукаєте ефекти миття.

Для отримання додаткових акрилових ефектів, ви можете використовувати рідкий підглазур і працювати з набагато важчим, "живописним" стилем, який набагато більше підсвічується на поверхні глини. При рідких підглазурниках, краще працювати в шарах, так як багато хто не на повну міцність, поки у вас не буде трьох шарів на поверхні глини.

Будьте готові: темні кольори кровоточать через верхні шари, навіть якщо ви не бачите їх перед стрільбою.

02 з 05

Сліпи

Ковзання - зріджена суспензія частинок глини у воді - також може бути використана для фарбування глиняної кераміки до випалу. Можна використовувати або білі накладки, або пофарбовані оксидами кольорові накладки. Деякі гончарі зберігають ковзанки, що залишилися, коли кидали інші шматки. Сліпи краще всього використовувати на мокрій посуді.

Є три переваги використання накладок:

Набагато легше повністю очистити помилки.

Сліп-картина краще відповідає усадці глини, що в свою чергу означає менше турботи про важкі додатки, що з'являються під час сушіння або випалу.

Оскільки картина з ковзанням отримує збиток разом з банком, на якому він знаходиться, ви можете додати додатковий колір, використовуючи підглазування (або інші ангоби) для посилення візуального впливу або подальшого визначення зображення.

03 з 05

Оксидні плями

Оксидні плями чудові для фарбування проточних ліній, а також для додавання широких областей кольору. Ви маєте можливість використовувати комерційно підготовлені плями, які часто використовують фриттований матеріал, щоб зробити їх більш безпечними для обробки і більш хімічно стабільними. Або плями можуть бути просто оксидами землі, змішаними у воді, але з цим вам знадобиться хороша ручка на те, що глазур над нею. Деякі оксиди непостійні і різко змінюють колір залежно від того, які інші елементи знаходяться в глазурі. Наприклад, оксид хрому зазвичай вважається зеленим барвником, але якщо в глазурі є олово, він може набрати рожевий колір.

04 з 05

Глазурі

Поттери багато років малюють на кераміці, використовуючи самі глазурі. Це включає глазур на глазурі Живопис, такий як видно в традиціях майоліки, а також розпис різних областей з глазурі різних кольорів.

Однією з проблем цього методу є те, що глазур, швидше за все, протікає, коли вона стає рухомою під час стрільби. Це може призвести до провисання конструкцій, стати нечіткими по краях або навіть повністю зникнути в нижній глазурі.

Перейдіть до 5 з 5 нижче.

05 з 05

Акрилова фарба або лак для нігтів

Коли гончарна частина не повинна бути функціональною, ви більше не обмежені у використанні керамічних матеріалів для її фарбування. Митці-гончарі можуть, і роблять, використовувати будь-яку іншу різноманітність традиційних фарб, щоб прикрасити елементи кераміки, які не повинні бути функціональними. Але пам'ятайте, що ці некерамічні параметри, ймовірно, будуть лущитися або відшаровуватися, якщо готовий виріб стане вологим або призначений для постійного використання на вулиці. Керамічні вироби, призначені для експозиції, є однією з областей, де художники часто використовують традиційні фарби.

Два некерамічні матеріали можуть бути особливо корисними для такого виду фарбування. Акрилова фарба найчастіше використовується, але лак для нігтів може також створювати ефективні результати. На відміну від інших фарб, обидва ці матеріали мають перевагу, що вони не розчиняються у воді, коли вони висушилися.

Крім відсутності функціональності, використання акрилової фарби або лаку для нігтів має ще один недолік: вони можуть візуально згладжувати і компрометувати покриту глиною поверхню. Це може бути досить важко візуально інтегрувати ці матеріали повністю з глиною.

# data[].attributes.attachment_link.title
5 Методи фарбування кераміки - Ідеї для нового хобі!

# data[].attributes.attachment_link.description
Коли гончарі шукають додаткові барвисті ефекти на своїх глиняних виробах, це рідко робиться з традиційними фарбами. Як правило, гончарі, як правило, "фарбують" свою роботу, використовуючи інші керамічні матеріали, такі як підглазуючі, накладки і оксидні плями. Всі вони зливаються з тілом глини, коли вистрілюються до зрілості, так що вони навряд чи будуть носити або відшаровуватися, як [...]

# data[].attributes.body
Продовження теми штампування рослин

# data[].attributes.body
Продовження теми штампування рослин

# data[].attributes.attachment_link.title
Створення ніжних ботанічних орнаментів

# data[].attributes.body
Продовження теми штампування рослин.

# data[].attributes.attachment_link.title
Відбитки рослин і створення прикрас з ними

# data[].attributes.headline
12.04.2021. Тема: Штампування рослин

# data[].attributes.subject
12.04.2021. Тема: Штампування рослин

# data[].attributes.headline
08.04.Продовжуєм ліплення котів. Доліплюєм деталі зачищаєм, декоруєм. 

# data[].attributes.subject
08.04.Продовжуєм ліплення котів. Доліплюєм деталі зачищаєм, декоруєм. 

# data[].attributes.attachment_link.authors[].name
З любов'ю до дітей - Дитячі пісні

# data[].attributes.attachment_link.title
Пластиліновий лев 🦁 Уроки ліпки з пластиліну для дітей

# data[].attributes.headline
07.04. Продовжуємо роботу.Доліплюєм деталі до конуса.Котик

# data[].attributes.subject
07.04. Продовжуємо роботу.Доліплюєм деталі до конуса.Котик

# data[].attributes.attachment_link.authors[].name
Арт-майстерня Олександри Бодашко

# data[].attributes.attachment_link.title
М.К. Скульптура. Вироби з солоного тіста. Заняття 1.

# data[].attributes.body
Тема: Продовження ліплення кота

# data[].attributes.attachment_link.title
Вчимося ліпити кота з пластиліну  Для найменшеньких

# data[].attributes.body
Тема: Ліпимо кота з пластиліну

# data[].attributes.attachment_link.authors[].name
Видавництво Навчальна книга — Богдан

# data[].attributes.attachment_link.title
Майстер-клас "Кіт з пластиліну"

# data[].attributes.body
Тема: Малюємо котика

# data[].attributes.attachment_link.authors[].name
Арт Мистецтво

# data[].attributes.attachment_link.title
1 клас,  урок 6, малюємо котика методом відтисків