# data[].attributes.headline
סיון קלדרון עבודי 

# data[].attributes.subject
סיון קלדרון עבודי 

# data[].attributes.body
פומביות מאפשרת נראות עבור כולם, לא רק לחזקים ולא רק לחלשים, לכולם ולאורך כל התהליך. התחושה ש"רואים אותי" היא חשובה ביחסים בין מורה לתלמיד ובין תלמיד לתלמיד. המשובים, התגובות (תוך כדי פיקוח ותמרון נכון) מחזקים את התלמיד ומגבשים את זהותו. משימות עם פומביות מלוות באותנטיות, התלמידים מקורבים יותר לחומר הנלמד, מזדהים עימו וכך הלמידה משמעותית יותר. חשוב לציין שאם כך יהיה הלך הרוח של הלמידה בכיתה התוצר הסופי יהיה אסופה של תלמידים חזקים, בעלי ביטחון עצמי, בעלי מיומנויות עם תחושת זהות חזקה ואיתנה.
המורה צריכה לגלות רגישות רבה בנושא. כשם שכל תלמיד שונה ובעל יכולות שונות, כך יש להתאים את קצב התהליך אליו. על המורה לפעול עפי הדרגתיות מסויימת ולזמן הזדמנויות נכונות ורלוונטיות. בנוסף, חשיבה עמוקה צריכה להיעשות במתן משוב אישי. על סמך אלו קריטריונים המורה תמשב את התלמיד? איך אפשר לדרג את מחשבותיו, יכולותיו?

# data[].attributes.headline
שרוני צאליח                    לפומביות יש השפעה חזקה על הבטחון העצמי. כשעמליה ראתה את החשיבות שנתנה המורה לנקודה שלה , המסגרת הזהובה, הדבר העצים אותה, דירבן אותה להעז ולנסות. העידוד הביא אותה למעשה, ליצירה, והפומביות הביאה אותה לכדי העזה התחילה בקטן וצמחה, האמינה בעצמה.

# data[].attributes.subject
שרוני צאליח                    לפומביות יש השפעה חזקה על הבטחון העצמי. כשעמליה ראתה את החשיבות שנתנה המורה לנקודה שלה , המסגרת הזהובה, הדבר העצים אותה, דירבן אותה להעז ולנסות. העידוד הביא אותה למעשה, ליצירה, והפומביות הביאה אותה לכדי העזה התחילה בקטן וצמחה, האמינה בעצמה.

# data[].attributes.body
השפעת הפומביות על כלל הכיתה- מצד אחד זה כמו "מעבירים את זה הלאה" מעודדים אחד את השני וכולם יעזו ויעשו, זה יכול לקדם ולהצמיח ואף לגבש. מצד שני יכול לעורר קנאה ותחרותיות.
אני חושבת שכשמזמנים פומביות בכיתה יש צורך קודם כל ליצור סביבה בטוחה ומוגנת שמותר לדבר, לטעות ולחשוב בה. שהתלמידים החשופים לא יפגעו ולא ירצו להעז יותר. יש צורך להכיר את התלמידים, את הרגישויות והחוזקות שלהם.  יש צורך להעצים את הילדים ולא לעורר תחרות שלילית.

# data[].attributes.body
הפומביות גורמת ללומד להתפתח ולשכלל את ידיעותיו. תוך כדי הלמידה הוא צובר ידע רחב, יישומי, מקצועי, מתאים לסביבתו ומשכלל את הבנתו לאור הביקורת וההד שחושף. כך הוא מעצב את התפתחותו וידיעותיו ולכן זאת למידה משמעותית.
יחד עם זאת, על המורה להיות עם יד על הדופק. כיצד הפומביות מעצימה, מלמדת ומקדמת ולא חלילה להיפך? כל אחד והיכולות שלו, והייחודיות שלו ונקודת המבט שלו. לכן, אני חושבת שפומביות בכיתה (בפרט בכיתות הנמוכות) צריכה להיעשות במגוון דרכים ואלטרנטיבות לנראות. כמו: הקרנה על הלוח, העברת המחברת בין הלומדים, חבר משיב לחבר או קבוצה משיבה לקבוצה, דיאלוג, במה לנואם הצעיר וכמובן, הקצאת מקום בכיתה לתליה/הנחת תוצרים. השנה, התחלנו גם להניח בחלון ראווה שבפרוזדור תוצרים. אפשר גם לשים תמונות של תוך כדי הלמידה.
בכיתתי, ישנו מרחב בקלאס רום ובו מפרסמת תמונות של תהליך הלמידה. (לדוג: הכנת כרטיס ברכה. טיוטות, עיצוב, ביצוע בקבוצות, תמונות של הנמען והמוען) וכן הילדים משתפים בעבודתם ומגיבים.
לאחר הלמידה על "עקרון הפומביות" התחזק אצלי יותר הידע מה זה גורם לתלמיד? ולחשוב יותר כיצד לתת לזה מקום בכל רגע נתון? לפתח תקשורת בונה ונכונה במרחב זה.
חייבת לציין, שגם כאן, הפומביות הזאת בין "המורים המובילים" מצד אחד מלמדת, מעשירה ומצמיחה. לקרוא את מה שכתבו ואת התגובה זה בהחלט מחדד את ההבנה ומדייק את הלמידה אך גם יש את "הרתיע" לפרסם. האם הידע שרכשתי תואם ביחס לקהילה? האם התפיסה היא נכונה?
בהתחשב מהפעם הקודמת, גם אנו כלומדים (מובילים) החשיפה נבנית...

# data[].attributes.body
הפומביות מייצרת עבור התלמיד משמעות מאוד גדולה, שתשפיע על התפיסה שלו את עצמו ביחס לאחר ולכן שאני מזמנת פעילות שכוללת פומביות אני חייבת לקחת בחשבון שאני נותנת משימה לביצוע שהיא בגדר יכולתיו של התלמיד, צריך לקחת בחשבון שהוא יוצא מהמקום האינטימי שלו וחושף את עצמו, צריך לגבות אותו, לחזק אותו ולעודד אותו על כל שלב בתהליך שהוא עושה.

כמורים עלינו לקחת בחשבון כי בחשיפה יש סיכוי שהתלמיד יחווה עלבון ולגלוג ולכן אנחנו שם כדי לתווך ולהסביר לתלמידים כיצד יש לתת משוב לאחר וכיצד יש לקבל משוב.

הפומביות חשובה על ההליך הפדגוגי ומשפיעה על האנ"י של הילד, ואם זאת נכון התלמיד מרגיש שייך ונחוץ, שהוא בעל השפעה וכך הדימוי העצמי שלו עולה.

# data[].attributes.body
הפומביות מאפשרת ללומד להוציא את ידיעותיו מן הכוח אל הפועל. "הבמה" שניתנת ללומד מהווה הזדמנות עבורו לשכלל את הידע שצבר ולהפגין כיצד הוא בא לידי בתפיסת עולמו וכישוריו. מחד, יש לעיקרון זה השפעה חיובית רבה על הביטחון העצמי של הלומד כאשר הוא ניצב בפני הקהל הכיתתי וצריך למצוא את המילים המתאימות ולבחור בדרך בה יציג את הדברים. מאידך, התלמיד מונע מהכוח שיקבל מהקהל בפניו הוא ניצב, לכן יש הרבה ילדים שיחששו להיחשף בפני הקהל גם כאשר זה מתבצע בגבולות הכיתה.
כאשר המורה מזמן מרחב לפומביות עליו לבסס את העקרונות והערכים עליהם מושתת הפומביות. שיח מכבד, אי שיפוטיות, הדהוד חיובי ועוד.
בנוסף, על המורה לחשוב על מידתיות הפומביות- האם לצאת מגבולות הכיתה? האם זה תואם את אופי תלמידיו? על המורה לאפשר סוגים שונים של פומביות ובכך תיווצר סביבה נוחה לתלמידיו לבטא את עצמם.

# data[].attributes.headline
קרן בן סימון                     הפומביות נתנה מקום ובמה לאותה תלמידה. כאשר המורה בחרה לקחת משהו שנראה לילדה כאיזוטרי ולתלות אותו, היא הפכה את הדבר שהילדה זלזלה בו למשהו שהיא מתגאה בו. העובדה שהמורה תלתה את ציור הנקודה של הילדה אפשרה לילדה לראות את אותו הציור ממבט של פומביות, כפי שיראה אותה אדם אחר, פתאום היה לה מקום. הדבר דירבן אותה ויצר תגובת שרשרת חיובית בה הביטחון של הילדה עלה, המוטיבציה המריאה לשחקים והילדה גילתה בעצמה יכולות מרשימות שבאו לידי ביטוי בתערוכה שערכה. הסיפור מזכיר לי את הסרט "תעביר את זה הלאה" משום שהילדה המשיכה את מורתה בכך שהיא עזרה לילד שלא האמין ביכולותיו בציור, להתחיל כמוה, בקטן ומשם בתקווה לצמוח.  

# data[].attributes.subject
קרן בן סימון                     הפומביות נתנה מקום ובמה לאותה תלמידה. כאשר המורה בחרה לקחת משהו שנראה לילדה כאיזוטרי ולתלות אותו, היא הפכה את הדבר שהילדה זלזלה בו למשהו שהיא מתגאה בו. העובדה שהמורה תלתה את ציור הנקודה של הילדה אפשרה לילדה לראות את אותו הציור ממבט של פומביות, כפי שיראה אותה אדם אחר, פתאום היה לה מקום. הדבר דירבן אותה ויצר תגובת שרשרת חיובית בה הביטחון של הילדה עלה, המוטיבציה המריאה לשחקים והילדה גילתה בעצמה יכולות מרשימות שבאו לידי ביטוי בתערוכה שערכה. הסיפור מזכיר לי את הסרט "תעביר את זה הלאה" משום שהילדה המשיכה את מורתה בכך שהיא עזרה לילד שלא האמין ביכולותיו בציור, להתחיל כמוה, בקטן ומשם בתקווה לצמוח.  

# data[].attributes.body
לפומביות יכולה להיות השפעה חיובית בחיזוק בטחונו העצמי של התלמיד. כאשר תלמיד מבצע מטלה מוצלחת ומקבל חיזוק חיובי מהמורה, וכל זאת במרחב הכיתתי (בפומבי), עוצמת ההצלחה וחיזוק הביטחון העצמי גדולה יותר מאשר לו זה היה קורה שלא בפומבי. על המורה לשקול היטב איזו מטלה היא מפנה לתלמיד ואיך תהיה התייחסותה כך שהחוויה של התלמיד תהיה מעצימה. בסרטון של ריטה המורה לא ויתרה עד שהתלמיד התגבר על חוסר הביטחון ואמר את דעתו. המורה העצימה את התלמיד בכך שנתנה מקום וביטוי חיובי לתשובתו. בסרטון "הנקודה", המורה נתנה ביטוי חיובי, מעצים, ומעודד עשייה/למידה. ההעצמה הייתה כה עוצמתית עד שעמליה הפכה מנטורית בעצמה. ההשפעה על כלל הכתה עשויה להיות מאוד חיובית אם המורה תשכיל ליצור מרחב פומבי מוגן, מעודד ומעצים. השפעות שליליות פוטנציאליות של לעג, תחרותיות, אי-קבלת האחר יש למנוע, שאחרת הפומביות תביא לפגיעה במקום להעצמה.

# data[].attributes.headline
שחר נגרין רון

# data[].attributes.subject
שחר נגרין רון

# data[].attributes.body
לפומביות יש השפעה גדול המאוד על הביטחון העצמי של האינדבידואל. ברגע שהמורה העצימה אותה והציגה בפומבי את היצירה שלה (אותה היא תפסה כקטנה ו"שטותית") היא בעצם דחפה אותה לעשייה ולחשיבה מעמיקה יותר אודות התוצר שלה. הפומביות הובילה את עמליה להשתכלל ובכך להאמין בעצמה ולהתגאות בה. במקביל, כלל הכיתה, אשר ראתה את הציור של עמליה ממוסגר ותלוי, הייתה יכולה להיות שותפה לתהליך שעמליה עברה ולהבין כי גם להם יש את האפשרות לצמוח ולהצליח וכי אמונה עצמית היא דבר חשוב. ייתכן וכי הדבר יוביל אפילו ל"תחרות בריאה" אשר תדחוף גם אותם לעשייה למען יראו אותה ואותם.
כאשר המורה מזמנת מרחב פומביות לביצועי תלמידה עליה להנחות את התלמידים בתהליך ולהסביר כי תגובותיהם צריכות להיות מכבדות. כמו כן, על מנת לנסות ולמנוע תחרותיות בהקשר זה, יש להסביר כי לכל תלמיד יש את המקום שלו ופומביות של האחד לא באה על חשבון האחר. כלומר, טרם יצירת הפומביות על המורה ליצור עבור תלמידיה סביבה בטוחה בה יוכלו להרגיש חופשיים לבטא עצמם ואף לטעות. היא צריכה להתאים את הסביבה לכלל התלמידים, גם עבור התלמידים ה-יותר רגישים.

# data[].attributes.body
הפומביות מאפשרת לתלמיד להשמיע את קולו ולזכות בהתייחסות מצד המורה וכן מצד התלמידים האחרים. הפומביות מאפשרת  לתלמיד תחושה ש"רואים אותו". המשוב וההתייחסות לדברים שהתלמיד מציג עוזרים לבנות את הבטחון העצמי של התלמיד ומצמיחים אותו. 
הפומביות עוזרת לתלמיד לפתח מיומנויות כגון : דיבור מול קהל, יכולת ביטוי, וכן מגדילה את תחושת המסוגלות שלו. 
אני מנסה לתת משימות בהתאם ליכולת התלמידים  וכן לייצר מרחב בטוח שבו התלמיד יוכל להרגיש בנוח לחשוף את תוצריו או את אופן חשיבתו.
אני שמה דגש רב על יצירת שיח מכבד, הקשבה האחד  לשני וכן מתן משוב באופן שיתייחס קודם לדברים החיוביים ולאחר מכן, לדברים הדרושים שיפור.
בנוסף, הפומביות מאפשרת לי כמורה לראות מהם התפיסות של התלמידים וכך להתאים את המשך מהלך ההוראה שלי בצורה מיטבית.

# data[].attributes.headline
גל מישר משאל 

# data[].attributes.subject
גל מישר משאל 

# data[].attributes.body
עקרון הפומביות עשוי לחזק את הבטחון, לעודד את התלמיד להתנסות ולבחון שוב ושוב את עבודתו. הסיפור "הנקודה" ממחיש זאת היטב. כאשר המורה הציגה בפומבי את התוצר של עמליה היא נתנה לו מקום וחשיבות ובכך חיזקה את הבטחון העצמי שלה. היא גם נתנה לעמליה לגיטימציה לחזור ולהתנסות שוב ושוב בתהליך, תוך שהיא חוקרת אותו מנקודות מבט שונות. בסופו של דבר עמליה זוכה לביקורות חיוביות ואין ספק כי הדבר תרם לבטחון העצמי שלה. אך מעבר להשפעה הברורה על עמליה, ניתן להניח שלתהליך היתה השפעה גם על שאר חבריה לכתה, ששימשו כ"קהל" ולמעשה היו עדים לתהליך ולמדו גם הם שלכל התנסות המורה נותנת מקום מכבד ולא שיפוטי וכך קיבלו עידוד להתנסות וליצור בעצמם. בעולם הממשי אין לנו שליטה על התגובות והביקורת שיגיעו בעקבות החשיפה הפומבית , אבל במרחב הפדגוגי על המורה לדאוג ככל האפשר למרחב מוגן שבו התלמידים ירגישו בטוחים להיחשף. למשל, ע"י מתן דוגמה אישית ותירגול עם התלמידים של מתן משוב בונה ומכבד. בנוסף, חשוב לאפשר לתלמידים להציג תוצרים אותנטיים שלהם, שבאמת מבטאים את הייחודיות שלהם (המחשה לכך ניתן לראות בקטע מהסדרה "ריטה") . כך ניתן נראות לתלמיד, נראה את הייחודיות שבו, נגביר אצלו את תחושת המסוגלות ואת תחושת השייכות שלו לקהילה.

# data[].attributes.headline
מיכל שושטרי                                               

# data[].attributes.subject
מיכל שושטרי                                               

# data[].attributes.body
עיקרון הפומביות מסייע לפתח את הידע של הלומד בתהליך הצמיחה שלו.  בנוסף מאפשרים לילד נראות, הוא מרגיש שרואים אותו ואת העשייה שלו, דבר התורם רבות להעצמה שלו ולחיזוק הדימוי של עצמי. הילד מרגיש שהוא נוכח ונראה בכיתה.
עם זאת, חשוב שתהיה שליטה מלאה על מרחב הפומביות בכדי שלא נגיע בטעות למקום אחר של תגובות לא נעימות או תחרות. בטרם החשיפה חשוב לשוחח עם התלמידים על מטרת הביקורת ואיך עושים זאת באופן מכבד ומצמיח ולא להפך.

# data[].attributes.body
עקרון הפומביות מאפשר לתלמיד
" להראות" בפני הכיתה. ברגע שהמורה איפשרה לעמליה לשתף ולהשתתף והיא נתנה לה כוח והעלתה לה את הביטחון העצמי. בסרטון ראינו איך עמליה נמענת מעשייה מכיוון שהיא מפחדת מכישלון, אך המורה לא נותנת מקום לפחד שלה ואומרת לה לחתום והופכת את היצירה האישית שלה לפומבית. ברגע שהילדה רואה את היצירה שלה תלויה , היא רוצה להשתפר ולהצליח יותר, והידיעה שרואים אותה נותנים לה מרץ ובטחון להצליח. התהליך הפומבי שעמליה עוברת מאפשר לכיתה להיות שותפים לתהליך שלה ומראה להם שגם הם יכולים להצליח וכי עליהם לפתח אמונה עצמית ולרצות להתקדם בעצמם ולצמוח.
אני אישית משתדלת להשתמש בעקרון הפומביות ולתת לילדים משימות בהתאם ליכולות שלהם, וליצור מרחב בטוח ונעים בו ילדי הכיתה מרגישים בנוח לשתף ולחשוף את תוצריהם ומחשבותיהם. כמובן שבשביל שהעיקרון הזה יעבוד בצורה טובה צריך ליצור כללי שיח מכבד ונעים בכך למנוע תחרות ולשמור על היתרונות של עקרון הפומביות.

# data[].attributes.body
בסרטון "נקודה" אנו פוגשים מקרה קלאסי של תלמידה שנמנעת מעשייה בעקבות פחד מכישלון אולי. הילדה בסרטון מתוסכלת מבעוד מועד ולא מוכנה לנסות. בעזרת עידוד מהמורה היא מוכנה לשתף פעולה ולבצע את המשימה. היום בו פגשה עמליה את הציור במסגרת מהודרת (פומביות לשמה) העצים את הביטחון העצמי ושלח אותה לבטא את כשרונה ושם התבצעה למידה משמעותית. הכיתה שצפתה באופן פומבי ביצירותיה של עמליה, ראתה את התקדמותה ואף שאפה להתקדם ולהיות כמותה.
בכיתתי אני נוהגת לקיים "בוקר שח", בו התלמידים מקבלים במה ומתבקשים ללמד את הכיתה במשך 15 דקות, נושא ש"בוער" בהם. התלמידים במהלך השנה משכללים את המצגות ומציגים נושאים מגוונים ומרתקים. אנו ממשבים כל תלמיד שמעביר "בוקר שח" וכך מעצימים את יכולתיהם של הלומדים.

# data[].attributes.headline
עיקרון הפומביות - נעמי חלפון

# data[].attributes.subject
עיקרון הפומביות - נעמי חלפון

# data[].attributes.body
לפומביות השפעה על חיזוק הבטחון העצמי של התלמיד הבודד. התעוזה של התלמיד והתגובות שיקבל ישפיעו מאוד על המשך המוטיבציה שלו לקחת בה חלק. כמו כן, יש להן השפעה על האופן שבו חבריו יסכימו להשתתף בתהליך זה במהלך הלמידה. על מנת שההשפעה תהיה חיובית היא צריכה להיות אבן דרך כבר בתחילת התהליך ולהיות חלק מהעשייה, השיח והתקשורת הכיתתית (המשגה- משוב בונה, לא דייקתי לעומת נכשלתי ועוד). רק כך נבטיח לדעתי שתלמידים לא יחששו להציג את תוצרי למידתם ומחשבתם באופן מלא. רק כך הם יצפו לתגובות הסביבה שיקדמו, יעמיקו וישפרו את תהליכי הלמידה והחשיבה שלהם.
לדעתי, חשוב שנכיר בערך לתהליך הלמידה והחשיבה ונבסס תקשורת פתוחה המושתת על שיח ערכי ומכבד, בו המשוב הוא מקדם למידה ומטרתו היא התפתחות הלומד ולא לעג או תחושת כישלון.

# data[].attributes.headline
סולי - עקרון הפומביות

# data[].attributes.subject
סולי - עקרון הפומביות

# data[].attributes.body
אתייחס ראשית לתרגיל הראשון- רואה, חושב, שואל- . בשאלות שציינתי, כתבתי כך.." למה המורה לא מאפשרת לתלמידה לשתף ולהשתתף?"
לפומביות יש כוח והשפעה אדירה הן על הפרט והן על הכלל. הפומביות מחזקת לפי דעתי את הדימוי העצמי של הפרט ומעודדת את הכלל להשתתפות, להביע דעות, להצטרף לשיח פורה. תפקיד המורה הוא לייצר באופן אקטיבי את השיח, ההשתתפות, דיונים, קהילות חשיבה, עבודות צוות עם תפקידים מוגדרים מראש, שאילת שאלות, שימוש בכלים טכנולוגיים, יצירת במות פרסום, קבוצות אקטיביסטיות, פרויקטים ועוד. הלמידה שלי בפרט משלבת המון חקר, דבר המעניק פומביות באופן ישיר לתלמיד ולכיתה בכלל. נקודה זו חידדה לי את העובדה שעליי להמשיך ולחשוב איפה ניתן לשלב עוד את עקרון זה.
סיפור "הנקודה"- יש התייחסות מקסימה להעצמה של המורה. היא לא וויתרה לתלמידה. המורה השתמשה ביצירתיות, בתבונה וברגישות לתלמידה וליכולותיה. היא גרמה לה להבין שהיא מסוגלת ויכולה. זו דמות מצמיחה. מובילה, ומתווה דרך. מקסים!! לקחתי לחיים

# data[].attributes.headline
רויטל ביבי עיקרו

# data[].attributes.body
רויטל ביבי
עיקרון הפומביות חשוב מאוד בעיני בכיתה וגורם להעלאת הביטחון העצמי של הילדים. בסרטון הנקודה ראינו איך הילדה מתחזקת ומאפשרת לעצמה לאט לאט להתפתח כי המורה האמינה בה כשציירה "רק" נקודה. חשוב בעיני להראות לילדים שלא הכל חייב להיות מושלם ושאפשר להנות גם מהדברים הקטנים. למשל יש ילדים שיוכלו להציג שיעור שלם ויש ילדים שיוכלו רק 5 דק.
יש לשים לב למשוב הניתן בעקבות הפומביות שהתלמיד מציג כדי לחזק את תחושת המסוגלות של התלמיד ולא לגרום לכך שהביטחון העצמי של הילדים ירד. אולי לא מתאים לכל אחת משוב מול כולם וכמובן תמיד למצוא משהו אחד חיובי שאפשר להגיד על אותה יצירה או עבודה. בסרטון של "ריטה" לדוגמה הרגשתי שתלמיד "מכווץ" ונבוך מול חבריו לכיתה. חשוב שתהיה הץאמה בין המשוב לאופיו של התלמיד/ה

# data[].attributes.body
הפומביות איננה רק הזדמנות ללמידה משמעותית אלא הזדמנות ליצירת משמעות של התלמיד. התעוזה של התלמיד והתגובות שיקבל הן מהמורה והן מהסביבה ישפיעו מאוד על המשך המוטיבציה שלו לקחת בה חלק. במידה והמורה לא יתן לו יחס או יגיב בשלילה בלי לקדם את התמיד תוכל לגרום נזק בלתי הפיך לבטחונו של הילד. יצירת הפומביות יכולה להיעשות על ידי המורה בדרכים שונות ויש לה השפעה על המעטפת הפדגוגית כולה. היא עשויה לבוא לידי ביטוי בפעולות פדגוגיות פשוטות ויומיומיות בדיוק כפי שנעשה בבסרטון "הנקודה" שם עקרון הפומביות בא לידי ביטוי  בכך שהוא נתן לילדה להשמיע את קולה- דרך האומנות, לביטחונה גדל בזכות התייחסותה של המורה. הפומביות מאפשרת  לתלמיד תחושה ש"רואים אותו". תתבצע למידה רק כאשר תלמיד מקבל פידבק עבור תהליך אותו הוא עובר. פומביות מאפשרת נראות לכולם - לחשיבה ולתוצרים של כל אחד ואחת מהתלמידים, ולא רק החזקים והמוכשרים, ולאורך כל תהליך הלמידה ולא רק בסופו. כך, גם ללומדים שלא נראו עד כה ניתנת ההזדמנות להשמיע את קולם. בצורה הזאת גדל ביטחונו של התלמיד והוא מצליח להתמודד עם דברים שהיו לו קשים בעבר.

# data[].attributes.headline
אורית פרידמן

# data[].attributes.subject
אורית פרידמן

# data[].attributes.body
אחד המשפטים החזקים שלקחתי מתוך המאמר העוסק בעקרון הפומביות מהדהדים במוחי במהלך כתיבת פוסט זה.
"בהעדר פומביות תהליך הלמידה מתרחש בתודעת התלמיד בלבד". כשתלמיד לא משתף באופן פומבי בתובנותיו ותוצריו הוא משול לאדם המגשש באפלה. למעשה כל עיבוד תהליך הלמידה נעשה בינו לבין עצמו, מבלי שתהיה לו את האפשרות להסתכל על הדברים מנקודות מבט אחרות. עקרון הפומביות מאפשר לתלמיד להיחשף למספר פרספקטיבות שיש בכוחן להעשיר ולדייק את תהליך הלמידה שלו. הסרט "ריטה" ו"נקודה" שפכו אור איך מבוגר משמעותי יכול לגייס ולרתום ילד מסויג לתהליך הלמידה שלו. הנער "נקלע" לסיטואציה בה נאלץ לתת פרשנות לשיר שלא הוא בוחר בו (מה שמעיד על רמת מעורבותו במשימה).הנער מוצא את עצמו תחילה חסר בטחון ומסויג במעמד הפומבי והחשיפה שנקלע אליה בעל כורחו.
האופן שבו הובילה המורה את המהלך הפך את האירוע להיות משמעותי וחשוב עבור הנער המסויג. הפרשנות של המורה לשיר, העובדה שלא נתנה מקום לאמירות שליליות מצד תלמידים, הובילו בבטחה את הנער לומר באופן פומבי את הפרשנות הפרטית שלו לשיר. אין ספק שצעדים אלו בונים בטחון עצמי ומחזקים את האמונה העצמית של הלומד בעצמו.
גם התסכול של עמליה לצייר מנוהל ע"י המורה בחוכמה, כאשר המסר שהיא מעבירה לעמליה שגם נקודה אחת שעמליה ציירה ראויה להיות נוכחת. ומכאן למעשה היא מדרבנת אותה להמשיך להעז ולנסות. אין ספק שהפומביות מאפשרת ללמידה להיות נוכחת יותר, עם זאת צריך לזכור שהחשיפה שמה את התלמיד לתגובות משני צידיי הקשת, על כן תפקיד המורה להיות על המשמר ולנתב את התגובות באופן מושכל.

# data[].attributes.body
מרב רוטרי סבן
אין פומביות ללא קהל
הרבה תלמידים אינם מודעים מספיק ליכולות שלהם והבטחון העצמי שלהם עדיין לא מפותח. פומביות יכולה לעזור בבניית הבטחון העצמי של התלמיד, בחיזוקו ובעידודו להמשיך וליצור. לפומביות יש תגובת שרשרת..אם יצרת משהו טוב והוא זכה לפומביות חיובית הדבר מעודד תלמידים נוספים ומדרבן אותם ליצור ולפעול.
השיקולים של המורה בזימון מרחב של פומביות (בבית ספר עצמו) לביצועי תלמידים צריכים להיות:
1. האם הפומביות תתבצע רק במרחב הכיתתי? אולי במרחב הבית ספרי?
2. האם רק בהשתתפות התלמידים ? אולי גם הוריהם? גם אם היא סנכרונית.
3. האם להגיש חלק מהתוצרים לתחרות? אם כן אילו?
4. היכן יתפרסמו התוצרים ? בפייסבוק של בית הספר? של העיריה?
5. האם כל תלמיד/קבוצה יציגו את התוצרים ? אם כן צריך להדריך אותם והם צריכים להתאמן בהצגה מול קהל (מיומנות חשובה מאוד) - זה שיקול שצריך לקחת בחשבון גם אם זה נעשה בצורה מתוקשבת.
6. כיצד תראה הפרזנטציה? האם כל תוצר ילווה בדף תוצר (הסבר) - גם בהצגה סינכרונית.
7. האם להכין מצגת הסבר על הפרויקט?
8. כיצד נכין את הכיתה/המרחב? האם יהיה כיבוד (: ?  וישנם עוד.

# data[].attributes.body
עיקרון הפומביות חיוני לתהליך הלמידה. הפומביות מאפשרת לתלמידים להשתמש בידע הנרכש וליישם אותו בסביבתם. ישנן דרכים שונות להביא לידי ביטוי את עקרון הפומביות הן בכיתה והן מחוץ לכיתה - החל מרב-שיח כיתתי וכלה בתוצרים של הערכה חלופית שמקבלים הד בכיתה במהלך העבודה או לאחר ההגשה. עם זאת, יש להביא בחשבון שמימוש עיקרון הפומביות שונה מכיתה לכיתה, והתלמידים צריכים הכנה מוקדמת לכך. יש כיתות שבהן יש תחרות לא בריאה בין תלמידים, ולכן הם צריכים תיווך מקדים, אחרת הפומביות עלולה לפגוע בחלק מהתלמידים ולגרום להם לא לרצות להביע את עצמם בפומבי. הסצנה שהופיעה בסרטון של "ריטה" לא תהיה תקפה לכל מורה ולכל כיתה - צריך לדעת לנהל את הסיטואציה היטב ולהפוך מצב שבו תלמיד נמנע מהשתתפות למצב שבו הכיתה מחבקת אותו. המצב זה תלוי באקלים הכיתתי ולא מתאפשר בקלות בכל כיתה.

# data[].attributes.headline
טל רולניצקיעקרון

# data[].attributes.body
טל רולניצקי
עקרון הפומביות מאפשר לתלמיד או לתלמידה לחשוף את עצמם/ן בפני הכיתה והמורה ובכך הוא מאפשר להם/ן להיות נוכחים/ות בשיעור או בכל סיטואציה אחרת. חשיפה זו של התלמיד או התלמידה בפני כיתתם והמורה עוזרת בבניית העצמי ובמתן ערך לרעיונות, דעות, מחשבות ורצונות שלהם. כמו כן עקרון הפומביות יכול לתרום לא רק לתלמיד או התלמידה שהחליטו להיחשף בפני הכיתה אלא גם לתלמידים/ות אחרים/ות שחוששים/ות לחשוף את עצמם/ן  ולהעניק להם את הביטחון ולקחת חלק בתהליך החשיפה בעצמם/ן.
יחד עם זאת אסור לשכוח שחשיפה כשמה כן היא, היא פותחת פתח בשריון שאותם/ן תלמידים ותלמידות בונים לעצמם/ן ומשאירה אותם/ן חשופים לביקורת, תגובות והערות שעלולות להגיע לאחר אותה חשיפה. תגובות שיכולות ליצור את ההפך הגמור לכל האלמנטים החיובים שעקרון הפומביות מביא איתו.
חשוב תמיד לזכור את האחריות של המורה ברגע שהוא החליט/ה לפעול על פי עקרון הפומביות. ברגע שמורה החליט/ה לפעול על פי עקרון זה עליו/ה להבין כי הוא או היא מחויבים ליצור סביבה תומכת, מחילה ונטולת ביקורתיות.

# data[].attributes.headline
נורית גזין דוידוף

# data[].attributes.subject
נורית גזין דוידוף

# data[].attributes.body
השבוע פגשתי תלמידה לשיעור פרטני בשפה. תלמידה שאין לי היכרות איתה ביום יום ואני פוגשת אותה אחת לשבוע למפגשי השיעור הפרטני יחד עם עוד מספר ילדים.
שמתי לעצמי מטרה לקבוצה והיא - לקדם את הילדים בקריאה, לעבוד על שטף ודיוק ובקיצור, הדברים הרגילים והסטנדרטיים שאנחנו עושים בדרך כלל במפגשים הפרטניים בשפה. הדבר כמובן דורש מהילדים קריאה קולית.
כשהגיעה תורה של הילדה היא הודיעה לי בקול מבויש ושקט שהיא "לא טובה בקריאה" ואפילו הגדירה את עצמה כ"גרועה".
עזבתי את הקריאה, היא כבר לא עניינה אותי באותו רגע. עניין אותי דבר אחד - לחזק את הילדה הזאת, "להרים" אותה ולגרום לה להבין בסופו של המפגש באותו יום שאין דבר כזה "אני לא טובה", "אני גרועה בזה". אין.
"את טובה גברתי הצעירה ואני אגרום לך להבין זאת!"
סיימנו את את המפגש כשהילדה קראה בקול קטע קריאה שלם. אז נכון, הוא לא היה מושלם, לא מדויק ולא שוטף. אבל לא היה אכפת לי.
הילדה אזרה אומץ וכנגד כל הביקורת העצמית שיש לה כלפי עצמה והדימוי העצמי הנמוך וחוסר האמונה בהצלחתה, היא קראה מול כל הקבוצה קטע קריאה שלם!!! הייתי כל כך גאה בה וגם קצת בי.
כמובן שבתום הקריאה הילדה קיבלה ממני משוב חיובי מקדם והרבה מחמאות.
הפומביות גרמה לילדה להאמין בעצמה, להאמין שהיא יכולה, להכיר בכך שיש מישהו שמאמין בה וביכולות שלה, מישהו שרואה אותה, מישהו שחושב שהיא שווה, תוך זמן קצר נוצרה מערכת יחסים המושתת על אמון בנינו וגרמה לה להביא לידי ביטוי את יכולותיה למרות ואעפ"י הדעה הלא טובה שיש לה או לפחות היתה לה לגבי עצמה עד לאותו מפגש.

# data[].attributes.headline
עקרון הפומביות חשוב ביותר בתהליך הפיכת הכיתה לקהילת משמעות.

# data[].attributes.subject
עקרון הפומביות חשוב ביותר בתהליך הפיכת הכיתה לקהילת משמעות.

# data[].attributes.body
על המורה לייצר אקלים כיתתי שהופך את התלמידים לכאלו שמעוניינים בפומביות ומודעים לפוטנציאל ההתפתחות שעקרון זה טומן בחובו.
לפומביות יש גם פוטנציאל לפגוע בתלמיד החשוף כאשר המרחב החינוכי בו מתקיימת הפומביות אינו מכיל ערכים של כבוד הדדי, סבלנות, הקשבה הכלה וערכים נוספים אשר הכרחיים בכדי לממש את פוטנציאל ההתפתחות החיובי של הפומביות. יצירת מרחב חינוכי שכזה דורש עבודה פדגוגית יסודית של המחנך עם תלמידיו.

לאחר שנוצר המרחב הרצוי הפומביות מביאה לחיזוק הבטחון העצמי ותחושת המסוגלות של התלמידים, היא מאפשרת תהליך משותף של יצירת וצבירת ידע, חיזור מיומנויות חברתיות של הלומדים ועוד... .

# data[].attributes.body
הפומביות גורמת ללומד להתפתח ולשכלל את ידיעותיו. תוך כדי הלמידה הוא צובר ידע רחב, יישומי, מקצועי, מתאים לסביבתו ומשכלל את הבנתו לאור הביקורת וההד שחושף. כך הוא מעצב את התפתחותו וידיעותיו ולכן זאת למידה משמעותית.
יחד עם זאת, על המורה להיות עם יד על הדופק. כיצד הפומביות מעצימה, מלמדת ומקדמת ולא חלילה להיפך? כל אחד והיכולות שלו, והייחודיות שלו ונקודת המבט שלו. לכן, אני חושבת שפומביות בכיתה (בפרט בכיתות הנמוכות) צריכה להיעשות במגוון דרכים ואלטרנטיבות לנראות. כמו: הקרנה על הלוח, העברת המחברת בין הלומדים, חבר משיב לחבר או קבוצה משיבה לקבוצה, דיאלוג, במה לנואם הצעיר וכמובן, הקצאת מקום בכיתה לתליה/הנחת תוצרים. השנה, התחלנו גם להניח בחלון ראווה שבפרוזדור תוצרים. אפשר גם לשים תמונות של תוך כדי הלמידה.
בכיתתי, ישנו מרחב בקלאס רום ובו מפרסמת תמונות של תהליך הלמידה. (לדוג: הכנת כרטיס ברכה. טיוטות, עיצוב, ביצוע בקבוצות, תמונות של הנמען והמוען) וכן הילדים משתפים בעבודתם ומגיבים.
לאחר הלמידה על "עקרון הפומביות" התחזק אצלי יותר הידע מה זה גורם לתלמיד? ולחשוב יותר כיצד לתת לזה מקום בכל רגע נתון? לפתח תקשורת בונה ונכונה במרחב זה.
חייבת לציין, שגם כאן, הפומביות הזאת בין "המורים המובילים" מצד אחד מלמדת, מעשירה ומצמיחה. לקרוא את מה שכתבו ואת התגובה זה בהחלט מחדד את ההבנה ומדייק את הלמידה אך גם יש את "הרתיע" לפרסם. האם הידע שרכשתי תואם ביחס לקהילה? האם התפיסה היא נכונה?
בהתחשב מהפעם הקודמת, גם אנו כלומדים (מובילים) החשיפה נבנית...