# data[].attributes.headline
14.06.1987. Grupa organizēja ziedu nolikšanas ceremoniju komunistiskā terora upuru piemiņai pie Brīvības pieminekļa.                                                                       

# data[].attributes.subject
14.06.1987. Grupa organizēja ziedu nolikšanas ceremoniju komunistiskā terora upuru piemiņai pie Brīvības pieminekļa.                                                                       

# data[].attributes.body
Grupas "Helsinki '86" demonstrācijas un ziedu nolikšana pie Brīvības pieminekļa bija pirmā reize okupētās Latvijas vēsturē, kad kāds uzdrošinājās demonstratīvi vērsties pret padomju varu un tās režīmu. Tas sabiedrībā radīja šoku, tomēr arī drosmes un atmodas sajūtu. Publiskās demonstrācijas pierādīja padomju varas vājināšanos un nespēju pilnībā kontrolēt sabiedrību, iedrošinot aizvien vairāk cilvēku iesaistīties atmodas kustībā un veidojot pamatu neatkarības centieniem.

# data[].attributes.headline
31.01.1988. Latvijas Televīzijā tika pārraidīts analītiskās žurnālistikas raidījums “Labvakar”,kura laikā Mavriks Vulfsons paziņoja, ka Latvija 1940. gadā tika okupēta.

# data[].attributes.subject
31.01.1988. Latvijas Televīzijā tika pārraidīts analītiskās žurnālistikas raidījums “Labvakar”,kura laikā Mavriks Vulfsons paziņoja, ka Latvija 1940. gadā tika okupēta.

# data[].attributes.body
Atbrīvošanās no cenzūras bija šokējošs notikums padomju laiku Latvijas sabiedrības uztverē, jo pirmo reizi kāds (Mavriks Vulfsons) uzdrošinājās publiski, televīzijā, atklāt slēpto protokolu kopijās sniegto informāciju un kritizēt padomju varas darbības netaisnību. Cilvēkiem padomju Latvijā, tas radīja pārdomas par padomju varas spēju valdīt, kā arī, tā bija viena no pirmajām pārmaiņu pazīmēm, tas bija signāls, ka padomju represīvā sistēma sāk atslābt un padomju represīvais režīms tuvojas sabrukumam.

# data[].attributes.attachment_link.title
Radio arhīvu dārgumi: Atklāti runā par Latvijas okupāciju / Raksts

# data[].attributes.headline
27.04.1988. Rīgā Vides aizsardzības klubs (VAK) organizēja demonstrāciju un mītiņu “Metro – nē!” pret metro celtniecību Rīgā.

# data[].attributes.subject
27.04.1988. Rīgā Vides aizsardzības klubs (VAK) organizēja demonstrāciju un mītiņu “Metro – nē!” pret metro celtniecību Rīgā.

# data[].attributes.body
VAK organizēja demonstrāciju, kurā piedalījās ap 10 000 cilvēku, protestējot pret metro būvniecību un gaidāmo viesstrādnieku ieplūšanu. Gājiens sākās Esplanādē pie Raiņa pieminekļa un noslēdzās Arkādijas parkā, kļūstot par vienu no pirmajiem lielajiem Atmodas laika masu protestiem. Tas apliecināja sabiedrības spēju mobilizēties, parādīja sabiedrības gatavību atklāti iestāties par savām tiesībām un interesēm, neraugoties uz padomju varas spiedienu. Demonstrācija saliedēja cilvēkus kopīgā mērķī, modināja nacionālo pašapziņu un ielika pamatus turpmākām, arvien vērienīgākām kustībām par Latvijas neatkarību. Tā bija pirmā reize, kad plaša sabiedrība publiski un veiksmīgi iebilda pret padomju varas lēmumiem.

# data[].attributes.attachment_link.title
1988. gada 27. aprīlī. “Metro – nē” | LA.LV

# data[].attributes.headline
08.10.1988. Dibināta Latvijas Tautas fronte, kas ātri kļuva skaitliski lielāka par Latvijas Komunistisko partiju un skaitliski lielāko sabiedriski politisko organizāciju.

# data[].attributes.subject
08.10.1988. Dibināta Latvijas Tautas fronte, kas ātri kļuva skaitliski lielāka par Latvijas Komunistisko partiju un skaitliski lielāko sabiedriski politisko organizāciju.

# data[].attributes.body
Latvijas Tautas frontes izveidošanās un attīstība kā lielākajai sabiedriskajai organizācijai atspoguļoja sabiedrības augošo vēlmi pēc pārmaiņām un neatkarības. Tas bija spēcīgs signāls, ka padomju ideoloģija zaudē uzticību un sabiedrība pirmo reizi kolektīvi un organizēti pauda savu neapmierinātību ar esošo varas sistēmu.

# data[].attributes.headline
23.08.1989. Tika rīkota akcija “Baltijas ceļš”, kad cauri visām trim Baltijas tautām dzīvā ķēdē sastājās apmēram 2,2 miljoni cilvēku. 

# data[].attributes.subject
23.08.1989. Tika rīkota akcija “Baltijas ceļš”, kad cauri visām trim Baltijas tautām dzīvā ķēdē sastājās apmēram 2,2 miljoni cilvēku. 

# data[].attributes.body
Ar Baltijas ceļu, Baltijas tautas, tajā skaitā Latvija, pierādija ne tikai Krievijai, bet arī visai pasaulei to, ka Baltijas tautu, to teritoriju, tajā skaitā Latvijas, vēlme pēc netkarības vairs nav tikai nelielas tautas, sabiedrības elišu vai aktīvistu sapnis- tā ir kļuvusi par Baltijas tautu prasību. Tādējādi parādot padomju varai, ka sabiedrība ir gatava cīnīties, tā vairs nav iebiedējama vai manipuējuma- tā ir vienota, ar skaidru mērķi, ticību un spēku.

# data[].attributes.headline
11.11.1989. Rīgas pils Svētā Gara tornī  Ēvalds Valters kopā ar Albertu Belu pirmo reizi padomju okupācijas laikā uzvilka Latvijas sarkanbaltsarkano karogu. 

# data[].attributes.subject
11.11.1989. Rīgas pils Svētā Gara tornī  Ēvalds Valters kopā ar Albertu Belu pirmo reizi padomju okupācijas laikā uzvilka Latvijas sarkanbaltsarkano karogu. 

# data[].attributes.body
Pēc pusgadsimta ilgas okupācijas Rīgas pils tornī atkal tika pacelts Latvijas karogs. Karoga pacelšana kļuva par spēcīgu brīvības simbolu, kas iedvesmoja tautu un skaidri parādīja vēlmi atjaunot Latvijas neatkarību. Šī darbība stiprināja sabiedrības pārliecību un saliedēja cilvēkus ceļā uz valsts atjaunošanu.

# data[].attributes.headline
17.12.1989. Tika izveidotas Latvijas Pilsoņu komitejas, kuras reģistrēja LR pilsoņus, kā arī LR pilsonības kandidātus. 

# data[].attributes.subject
17.12.1989. Tika izveidotas Latvijas Pilsoņu komitejas, kuras reģistrēja LR pilsoņus, kā arī LR pilsonības kandidātus. 

# data[].attributes.body
Latvijas Pilsoņu komiteju izveidošana un Latvijas Republikas pilsoņu reģistrācija atspoguļoja sabiedrības apņēmību atjaunot Latvijas valstisko neatkarību. Gandrīz 800 000 cilvēku reģistrācija kā pilsoņiem, un vairāk nekā 707 000 dalībnieku vēlēšanu rezultāti liecināja par tautas gatavību pašorganizēties un iestāties par deokupāciju un neatkarīgas Latvijas Republikas atjaunošanu uz tiesiska pamata.

# data[].attributes.headline
21.04.1990. Rīgā, “Daugavas” stadionā, ieradās visu līmeņu padomju deputāti no visas Latvijas, lai apliecinātu savu un savu vēlētāju gribu atjaunot neatkarīgu Latvijas valsti.

# data[].attributes.subject
21.04.1990. Rīgā, “Daugavas” stadionā, ieradās visu līmeņu padomju deputāti no visas Latvijas, lai apliecinātu savu un savu vēlētāju gribu atjaunot neatkarīgu Latvijas valsti.

# data[].attributes.body
Visas Latvijas deputātu sapulce “Daugavas” stadionā parādīja sabiedrības vienotību un gatavību atjaunot Latvijas neatkarību. No gandrīz 9000 klātesošajiem un 8086 dalību ņemošajiem deputātiem 8003 nobalsoja par valstiskās neatkarības atjaunošanu, dodot Augstākajai Padomei skaidru pārsvara mandātu, 4. maijā pieņemt Neatkarības deklarāciju.

# data[].attributes.headline
04.05.1990. Ar 138 deputātu balsīm tika pieņemta Neatkarības deklarācija, kurā pasludināja 18.11.1918. proklamētās LR neatkarības atjaunošanu.

# data[].attributes.subject
04.05.1990. Ar 138 deputātu balsīm tika pieņemta Neatkarības deklarācija, kurā pasludināja 18.11.1918. proklamētās LR neatkarības atjaunošanu.

# data[].attributes.body
Latvijas PSR Augstākā Padome ar 138 deputātu balsīm pieņēma deklarāciju "Par Latvijas Republikas neatkarības atjaunošanu", atjaunojot 1918. gada 18. novembrī dibināto Latvijas valsti. Līdz tam sabiedrībā, īpaši pēc LTF aktivitātēm bija nostiprinājusies plaša vienprātība par nepieciešamību atgūt brīvību. 4. maijs iezīmēja brīdi, kad Latvijas iedzīvotāju prasības pēc neatkarības tika juridiski nostiprinātas un apstiprinātas.

# data[].attributes.headline
13.01.1991. Uzsākas sabiedrības aktīvā iesaiste, bloķējot pieejas valsts pārvaldes iestādēm un stratēģiskiem objektiem (barikādes). Tas novērsa kārtējo mēģinājumu gāzt likumīgi ievēlētās un apstiprinātās LR varas struktūras.

# data[].attributes.subject
13.01.1991. Uzsākas sabiedrības aktīvā iesaiste, bloķējot pieejas valsts pārvaldes iestādēm un stratēģiskiem objektiem (barikādes). Tas novērsa kārtējo mēģinājumu gāzt likumīgi ievēlētās un apstiprinātās LR varas struktūras.

# data[].attributes.body
Reaģējot uz PSRS draudiem un Viļņas traģēdiju, LTF uzsāka cilvēku aktivizēšanu un barikāžu veidošanu pie svarīgākajiem valsts pārvaldes objektiem, lai tos sargātu pret PSRS varas mēģinājumiem gāzt LR institūcijas. Aptuveni 50 000 cilvēku ar nevardarbīgu pretestību aizsargāja valsts neatkarību. Barikādes vienoja tautu, stiprināja apņēmību atgūt brīvību un nostiprināja ticību kopīgai rīcībai.

# data[].attributes.body
Latvijas sabiedrība pieņēma ideju par valstiskās neatkarības atjaunošanas nepieciešamību, kad 1987. gada 14. jūnijā cilvēktiesību grupa ''Helsinki-86" organizēja ziedu nolikšanu pie Brīvības pieminekļa, jo sabiedrības klusēšana beidzās, un sākās atklāta pretošanās padomju varai.

Ziedu nolikšana notika PSRS režīma apstākļos, cilvēki riskēja ar savu brīvību. Tas skaidri apliecināja to, ka tauta nav aizmirsusi savu valsti, savu vēsturi un ciešanas.

Brīvības piemineklis ir Latvijas brīvības simbols, tātad, tas bija skaidrs vēstījums: brīvība un neatkarība joprojām ir dzīva ideja Latvijas tautas sirdīs.

Šis bija ne tikai piemiņas brīdis, bet arī pirmais skaļais solis ceļā uz neatkarības atjaunošanu, vienojot cilvēkus, un stiprinot viņu nacionālo pašapziņu, un tieši šajā brīdī Latvijas sabiedrībā dzima reāla ticība un apņēmība, ka neatkarība nav tikai sapnis – tā ir iespējama un nepieciešama.