# data[].attributes.body
Toimub ressursside raiskamine ja õpetajate ülekoormamine. Õppe- ja ainekavad peavad tulema HTM-i poolt, õpetaja täiendab ja viib ellu. Lõputu bürokraatia. Viimasel ajal viljeletakse ühe juhi juhtimise alla panna mitmeid lasteaedu ja koole. Juht tegeleb majandusküsimustega, pedagoogiline külg on peaaegu olematu. Igas majas olgu ikka oma köster.

# data[].attributes.body
Juhtkond peaks hakkama tõsiselt õpetajaid jõustama. Kuni käib mingi kirbutsirkus iga vanema kaebuse järel (töötlemine, kontrolli suurendamine), ei saa õpetaja 100% tööle keskenduda.

# data[].attributes.body
Õpetaja tööd tehniliste vahendite osas on vägagi lihtsustatud. Suur teema on, et puuduvad süsteemsed õppematerjalid HEV-õpilastele. Abiõpetajate vajadus kasvab, sest nii kooli kui ka lasteaeda tuleb järjest rohkem erivajadustega lapsi. Rohkem intervjueerida erinevate koolide ja lasteaedade õpetajaid, neist kirjutada. Õpetaja peab esmalt ise oma ametit väärtustama. Mingi vaba aasta või semester ei tule kõne alla. Ei tohi ennast äpudeks teha. Koolivaheajal on võimalus end koolitada. Ennetamise osas ettepanek ministeeriumile: süsteemsete õppematerjalide loomine, samuti õppekavad, õpetaja võib täiendada. samuti ainekavad, õpetaja võib täiendada. Hev- materjalid. Kõige suurema murena näen ma lõputuid lastevanemate kaebusi. Kujundav hindamine vaid HEV-lastele. Selline vorm on viinud ka hariduse väärtustamise alla.

# data[].attributes.body
Töövarjud? Asendusõpetajate list? Praktikavõimalus tudengitele väljaspool korralist praktikat? Lapsevanemate kaasamine? Projekti raames töötukassa kaasamine?

# data[].attributes.body
Vaja on pedagoogiliste algteadmistega abiõpetajaid. Tugiisikut ei soosi riik (lepingud ei võimalda haigekassa olemasolu või on selles osas midagi muutunud?).

(On seltskond lapsevanemaid, kes ei soovigi mugavustsoonist väljuda ja tugiisiku teenust kasutada. Kergem on ise lapsel koolis järel käia)

# data[].attributes.body
Detsembriga lõpevad õpetajate kollektiivlepingud. Tartus on õpetaja kontakt-tundide arvuks kuni 24. Kuidas uue lepinguga? Kes kaitseb õpetajate  tegelikke huve? EHL teeb liiga kergekäeliselt kompromisse.

# data[].attributes.body
Hariduses on vaja jõuda poliitikaüleste kokkulepeteni. Praegu on haridusteemad pigem valimispropaganda osa. Naiivsemaid õpetajaid kasutatakse aeg-ajalt ära erakondlikes huvides, sisuliselt süvenemata - seda nii kohalikes omavalitsustes kui ka parlamendis. Ja kui poliitikud siis mingeid otsuseid peavad langetama, lähtuvad nad ikkagi isiklkust  lähiperspektiivist (enamasti 4 aastat), mitte  ühiskonna tegelikust pikaaegsest vajadusest.

# data[].attributes.body
Palju annaks ära teha Tai Kuningriigi eeskujul, kus igal noorel (soost olenemata) on oma riigi ees kohustus ohverdada üks aasta   oma noorusest (vahemikus 18-28) oma riigi hüvanguks, töötades aasta seal, kus riigil suurem vajadus. Või teine võimalus, mitte rõhutada niivõrd noormeeste sõjaväeteenistuse osa vaid kohustust kõikidele noormeestele (siin ei ole ka siis füüsiline tervis määrav) viibida 1-2 aastat riigiteenistuses (sõjaväes, abiõpetajana koolis, tänavate puhastusteenindajana, hooldekodus sanitar-hooldajana jne. jne.). Siin ju vaja teha riigi seadusandluses vaid mõned muudatused ja asi on kõigile osapooltele üheselt selge.

# data[].attributes.body
Ikka märgatav palgavahe hariduse ja kutsega õpetajate kasuks, võrreldes keskharidusega piirdunud asetäitjatega.

# data[].attributes.body
Õpetajatele  järelkasvu kasvatamisel on oluline muuta õppimis- ja õpetamiskeskkond selliseks, et noored sooviksid seal olla ning töötada. Ehk siis töökeskkond ja -tingimused peavad olema head. Kui õpilane tunnetab koolis juba õppides,  et ta ei viibi vaimselt ja füüsiliselt turvalises keskkonnas, siis ei taha ta sinna ka õpetajana tagasi. Ja loomulikult ei saa mööda ka sellest, et tuleviku suhtes nii vastutusrikka töö eest peab olema vääriline tasu, et ka noor õpetaja baasvajadused (elukoht jne ) oleksid täidetud.

# data[].attributes.body
Õpetajate töökoormus on viimasel kümnendil tõusnud eelkõige lisandunud ülesannete tõttu.   Mõned neist on sellised, mille täitmiseks paljudel  õpetajatel puuduvad eelteadmised ja -oskused (kõrge digipädevus, eripedagoogilised kompetentsid , muukeelsed lapsed tavaklassis jne). Siin oleks mõistlik koolides luua õppetööd toetavad tugiststruktuure, milles töötaksid pädevad ja samuti hästi tasustatutd spetsialistid. Näiteks kooliraamatukogu  kaasaegse õpikeskkonnana saab nii õppimist kui õpetamist tõhusalt toetada. Ka eripedagoogide tähtsust koolis on alahinnatud - just nemad saaksid õpetajaid kõige paremini nõustada individuaalsete õppekavade koostamisel ja HEV-lastele sobivate õpetamisviiside leidmisell. Haridustehnoloogid digikeskkondade rakendamisel jne. jne. Siia võib tuua näite kirurgitööst - keegi ei eelda tänapäeval, et kirurg ainuisikuliselt peab kõik operatsioonile eelnevad ja järgnevad protseduurid patsiendiga ise läbi tegema. Selleks on tal teised spetsialistid ja abilised.