# data[].attributes.body
Alasuutari, S, 2007. Lypsylehmän ruokinta ja hoito. Viitattu 24.11.2018

http://www03.edu.fi/oppimateriaalit/lypsylehma/

Alasuutari, S., Manni, K. & Rautala, H. 2010. Lypsylehmän ruokinta ja hoito. Helsinki: Opetushallitus.

Eläinten hyvinvointikeskus EHK. 2018. Nauta tuotantoeläimenä. Viitattu 28.11.2018 https://www.elaintieto.fi/nauta-tuotantoelaimena/

ETU-ohjausryhmä. 2016. Kansalliset ohjeet nautojen hyvinvoinnille. Viitattu 24.11.2018

https://www.ett.fi/sites/default/files/user_files/terveydenhuolto/ETU_hyvinvointiohjeet09042006.pdf

Nissinen, J., Ryymin, S. 2014. Uusintasiemennettyjen lehmien siemennyspäivän progesteronipitoisuus ja kiimaoireet, Savonia AMK  http://www.theseus.fi/bitstream/handle/10024/75262/Nissinen_Jarmo_Ryymin_Sini.pdf?sequence=1&isAllowed=y

Pesonen, M. 2011. Naudan käyttäytyminen ja käsittely. Viitattu 28.11.2018
https://portal.mtt.fi/portal/page/portal/mtt/mtt/esittely/toimipaikat/ruukki/Tietopankki/Emolehmatuotanto/K%C3%A4yttyminen%20ja%20k%C3%A4sittely_2011.pdf

RAISIOagro. Ummessaolokausi, herutuskausi. Viitattu 28.11.2018
https://www.raisioagro.com/ummessaolokausi1

Ruokatieto Yhdistys ry. 2018. Lypsykarja tuottaa maitoa ja naudanlihaa. Viitattu 24.11.2018
https://www.ruokatieto.fi/ruokakasvatus/ruokaketju-ruuan-matka-pellolta-poytaan/maatila/kotielaimet/lypsykarja#Lyps%C3%A4minen

Suomen rehu. Ummessaoloajan ruokinta. Viitattu 28.11.2018
http://www.suomenrehu.fi/fi/ruokinta/lypsylehmien-ruokinta/ruokinta-eri-tuotosvaiheissa/ummessaoloajan-ruokinta/

Tanner, M. 2014. Valolla enemmän maitoa. Viitattu 21.11.2018. https://www.proagria.fi/blogit/ruokintapoydalla/2017/02/13/valolla-enemman-maitoa

Valio. 2016. Lehmän hyvinvointi on monien asioiden summa. Viitattu 24.11.2018 https://www.valio.fi/yritys/artikkelit/lehman-hyvinvointi-on-monien-asioiden-summa/

Valio, 2013. Lehmän elämää. Viitattu 28.11.2018 https://www.valio.fi/yritys/artikkelit/lehman-elamaa/

# data[].attributes.body
Voidakseen hyvin, lypsylehmä tarvitsee laadukasta ravintoa, puhdasta vettä, tasapainoisen elämänrytmin, riittävästi elintilaa oikeanlaisissa olosuhteissa sekä osaavan hoitajan. Laumaeläimenä lehmä kaipaa myös lajitovereidensa seuraa. (Valio 2016, Viitattu 24.11.2018) Lypsylehmän maidontuotanto on suoraan verrannollinen lehmän hyvinvointiin, joten sen ylläpitäminen on tärkeää niin eläimen terveyden kannalta kuin myös tuottajan talouden kannalta.

Lehmä on märehtijä, joten toimivan ruuansulatuksen myötä lehmän pääravinto on karkearehu. Rehua tulee olla koko ajan lehmälle tarjolla, joko säilörehuna ruokintapöydällä tai kesäaikaan tuoreheinänä laitumella. Säilörehun kuitu- ja sulavuusarvot täytyy olla kohdillaan, että lehmän pötsi toimii oikein. (Valio 2016, viitattu 24.11.2018)

Säilörehun lisäksi lypsylehmien ruokintaa tuetaan väkirehuilla, jotka sisältävät viljoja, kivennäis- sekä valkuaisaineita (Valio 2016, viitattu 24.11.2018). Väkirehujen saanti suunnitellaan säilörehun laadun sekä yksilöllisen vuodenkierron mukaan. Rehunäytteet tulee lähettää analysoitavaksi vuosittain, jotta tasapainoinen ruokintasuunnitelma onnistuu. (Alasuutari 2007, viitattu 24.11.2018)

Lypsylehmä tarvitsee jatkuvasti tarjolle puhdasta ja raikasta vettä. Tuotoslehmä juo vuorokaudessa noin 80-150 litraa päivässä. Pihatossa juomakuppeja tulee olla vähintään kuppi/viisi lehmää, ja allastilaa vähintään 6cm/lehmä. (ETU-ohjausryhmä 2016, viitattu 24.11.2018)

Lehmät lypsetään yleensä kaksi kertaa vuorokaudessa. Ennen lypsyä utareet puhdistetaan lämpimällä liinalla. Utareitten puhdistus herättää maidonantirefleksin, jonka jälkeen lypsin tulisi kiinnittää 1-2 minuutin aikana. Näin vältetään tyhjälypsy ja ylläpidetään hyvää utareterveyttä. Lypsyrobotti mahdollistaa eläimen käynnin itsenäisesti lypsyllä ympäri vuorokauden. Tietokone tarkkailee  maidon laatua, -määrää ja lypsykertoja, ja ilmoittaa karjanhoitajalle mahdollisista poikkeuksista. (Ruokatieto Yhdistys ry 2018, viitattu 24.11.2018) Karjanomistajan tulee tarkkailla, että heikommat yksilöt pärjäävät, etteivät ne joudu odottamaan liian kauan lypsyalueella lypsylle pääsyä.

Hyvä makuualusta ennaltaehkäisee utare- ja jalkasairauksia. Hyvä makuualusta on tarpeeksi tilava, kuiva ja sopivan pehmeä. Unen aikana naudalla erittyy kasvuhormonia, joka parantaa maidontuotantoa ja kasvua. Unen laadun heikentyessä kasvuhormonin eritys heikkenee, eläin stressaantuu herkemmin sekä vastustuskyky tauteja vastaan laskee. (ETU-ohjausryhmä 2016, viitattu 24.11.2018)

Eläinten hyvinvoinnin takaamiseksi ulosteet tulee poistaa riittävän usein. Makuuparsista sonta ja märkä kuivike tulee kolata pois ja tilalle on levitettävä kuiva ja puhdas kuivike. Pihattonavetoissa lanta poistetaan käytäviltä lantakouruihin erilaisilla automaattisilla lantaraapoilla.

Karjanhoitajan tehtäviin ei kuulu vain lehmän ruokinta ja lypsy. Lehmiä tulee tarkkailla ja niiden elekieltä ja tuotantoa pitää seurata. Ontuvien ja kipeiden eläinten tulee saada asianomaista hoitoa. Tarpeetonta kipua ja kärsimystä tulee välttää. Eläinlääkäri kutsutaan paikalle akuuteissa tilanteissa, kun lehmä sairastuu, poijitus on hankala tai lehmä ei esimerkiksi pääse ylös.
Ennaltaehkäisevässä terveydenhuollossa tehdään tilalle eläinäläkärin toimesta erillinen terveydenhuoltokäynti, jolloin katsotaan läpi ruokinta-, hoito ja olosuhdeasiat. (Alasuutari 2007, viitattu 24.11.2018) Kipeän lehmän voi tunnistaa esimerkiksi hermostuneisuudesta, noiveudesta, syömättömyydestä, tuotannon laskusta tai nousevista soluista.

Hyvän sorkkahoiton kannalta ennaltaehkäisy on tärkeää. Säännöllisellä sorkanhuollolla havaitaan sorkkasairaudet ajoissa, korjataan jalkojen virheasentoa ja vältytään näin turhalta kivulta ja ontumiselta. Sorkat tulisi hoitaa kaksi kertaa vuodessa. (Alasuutari 2007, viitattu 24.11.2018)

Siemennyksen ajankohta on lyhyt, joten kiimojen tarkastelu vaatii erityistä panostamista ja valppautta karjanhoitajalta. Tämä on yksi karjanhoitajan vaativimmista tehtävistä. Lehmien hyvinvointia voidaan edistää jalostamalla tervettä runkoa ja hyvää utaremallia. (Nautojen hyvinvointikeskus EHK 2018, viitattu 28.11.2018)

Hoitajan tulee käyttäytyä karjan seurassa rauhallisesti ja johdonmukaisesti. Pelkäävä lehmä on turvallisuusriski niin eläimelle kuin hoitajalle.  Lempeä ja päättäväinen käyttäytyminen herättää lehmässä luottamusta, johon se vastaa rauhallisella ja ennakoitavalla käytöksellä. (Nautojen hyvinvointikeskus EHK 2018, viitattu 28.11.2018)

# data[].attributes.body
Hyvinvoiva lehmä ei koe stressiä ja näin ollen tuottaa paremmin maitoa. Yhtenä tärkeänä tekijänä hyvinvointiin on olosuhteet, joissa lehmä elää. Siksi on olemassa ohjeet, millaisessa ympäristössä lehmän tulee olla. Olosuhteilla on myös vaikutusta eläimen hoitajaan. Huonoissa olosuhteissa myös ihminen väsyy, voi sairastua tai olla altis tapaturmille. Lähtökohtaisesti perusolosuhteet tulee rakennuksesta riippumatta olla kunnossa. Näitä ovat ilmanvaihto, valaistus, melu, parren ominaisuudet, kuivitus ja lannan poistaminen sekä itse hoitaja (Alasuutari, Manni & Rautala 2010, 4).

Lehmä viihtyy viileässä, kuivassa ja vedottomassa tilassa. Tämän takaa kunnollinen ilmanvaihto, joka poistaa haitallisia kaasuja ja kosteutta sekä tuo raikasta korvausilmaa tilalle. Ilmanvaihdon tulisi muodostaa naudan elintoimintojen kannalta optimaalinen tila, jossa myös eläintenhoitajan on hyvä työskennellä. Ilmanvaihto voidaan säätää joko painovoimaisella tai koneellisella poistoilmanvaihdolla. Suurimmillaan ilmanvaihdon tarve on keväällä ja kesällä, mutta kaikkina vuodenaikoina pitäisi pystyä säätämään sopiva kosteus ja lämpötila. (Alasuutari ym. 2010, 15.)

Taulukko 1. Kotieläintuotantotilojen sisäilmaston raja-arvot

| Sisäilmastotekijä | Raja-arvo
| Hiilidioksidi, CO₂ | 3000 ppm
| Ammoniakki, NH₃ | 10 ppm
| Hiilimonoksidi, CO | 5 ppm
| Rikkivety, H₂S | 0,5 ppm
| Orgaaninen pöly | 10 mg/m³

Lehmät toimivat tehokkaammin valoisissa kuin hämärissä olosuhteissa (Tanner 2014, viitattu 21.11.2018). Valorytmillä halutaan naudoille erottaa päivä ja yö toisistaan. Päivällä valoisassa aktivoidaan syöntiä ja sitä kautta maidon tuottoa ja yöllä taas halutaan hämärällä ohjata lepoon ja rentoutumiseen. (Tanner 2014, viitattu 21.11.2018.) Valaistuksen voimakkuutta mitataan lukseilla (lx). Alla olevasta kuvasta selviää suositukset valaistuksen voimakkuudesta eri vuorokaudenaikoina.

# data[].attributes.body
Taulukko 2. Valo-ohjelma naudoille

# data[].attributes.body
Kovat äänet tai jatkuva melu stressaavat nautoja. Kimeät äänet ovat häiritsevämpiä, mutta matalista äänistä ne eivät välitä jopa ollenkaan. Eläinsuojelulaki määrää, että eläinsuojassa ei saa esiintyä jatkuvaa, eläintä häiritsevää ja sille haittaa aiheuttavaa melua. Naudat eivät myöskään saa altistua jatkuvalle yli 65 desibeliä ylittävälle melulle. (Alasuutari ym. 2010, 16.)

Lypsylehmälle annettu elintila antaa naudalle vapauden lajinomaiseen käyttäytymiseen. Naudan tulee päästä omaan tahtiin syömään, juomaan, jaloittelemaan, maaten ja seurustelemaan lajitovereiden kanssa. Eläinsuojelulaji velvoittaa, että parsinavetoiden lehmien on päästävä vähintään 60 vuorokaudeksi jaloittelemaan laitumelle toukokuun ja syyskuun välisenä aikana (Valio 2016, viitattu 24.11.2018).

Käytävät tulee olla tasaisia ja pitäviä niin, että lehmä pystyy ohittamaan toisen, kääntymään ympäri sekä mittelöimään lajitoverinsa kanssa. Ruokintakäytävän leveys tulee olla vähintään 3,5 metriä, ja kahden makuuparren välinen käytävä 3m. Liukas ja lantainen lattia aiheuttaa epämukavuutta ja stressiä. Liukastuminen voi aiheuttaa loukkaantumisia. Liika ahtaus lisää lehmän stressiä, joka taas laskee tuotosta. (ETU-ohjausryhmä 2016, viitattu 24.11.2018)

Parren ominaisuudet vaikuttavat olennaisesti lypsylehmän hyvinvointiin, terveyteen ja tuottavuuteen. Parressa lehmä ei pääse liikkumaan vapaasti, joten parren koolla ja kytkyjärjestelmällä on suuri merkitys. Lehmän tulee päästä vaivattomasti laskeutumaan makuulle ja nousemaan ylös. Jos parsi on huono, se tarkoittaa sitä, että lehmä seisoo ja makaa liian kauan. Tällä on huonoja seurauksia mm. liika makaaminen rasittaa kintereiden ja etupolvien ihoa. Liika seisominen taas altistaa esim. sorkkakuumeelle. (Alasuutari ym. 2010, 17.) Pihatoissa makuupaikkoja tulee olla yhtä monta kuin eläintä; jokaisen tulee mahtua yhtäaikaisesti makuulle.
Lyhytparren mitoitussuositus on Suomessa 165-180 cm ja leveyssuositus 120-130 cm (Alasuutari ym. 2010, 17). Jokaisessa parressa tulee olla parrenerotin parren puoleen väliin saakka. Vapaata tilaa pitää olla parren takaosassa 70 cm. Parren tulee myös viettää alaspäin n. 2-3 % kuivuuden maksimoiseksi. (Alasuutari ym. 2010, 18.)

Kuivikkeilla on tärkeä merkitys tuotantoympäristössä ja on tärkeää, että niitä on tarpeeksi. Kuivike sitoo kosteutta ja pitää makuualustan sekä eläimen puhtaana ja kuivana. Kuivike suojaa eläintä hiertymiltä ja vammoilta ja lisäksi pehmentää makuualustaa. Myös huoneilma pysyy parempana kuivikkeiden sitoessa ammoniakkia. Kuivikkeesta voi aiheutua ongelmia, mikäli niitä ei vaihdeta tarvittavan usein. Kosteat kuivikkeet ovat oiva alusta bakteereiden kasvulle. Kuivike myös itsessään voi aiheuttaa hiertymiä eläimelle, joten sitä on parempi levittää usein vähän kerralla, kuin harvemmin paljon kerralla. Hyviä kuivikemateriaaleja ovat olki, kuiva turve tai kutterinpuru. (Alasuutari ym. 2010, 19.)

Sonnan ja virtsan poistoon on erilaisia menetelmiä. Karjanlantaa voidaan käsitellä joko nestemäisenä lietelantana tai kiinteänä kuivikelantana. Lannanpoistoon on olemassa monia eri järjestelmiä riippuen siitä, missä muodossa se halutaan varastoida. Kuivalantajärjestelmässä virtsa erotetaan lannasta virtsakourun avulla. Virtsa voidaan myös imeyttää kuivikkeisiin ja käsitellä lannan kanssa yhdessä. Lietelantajärjestelmässä virtsa ja sonta johdetaan lietekanavia pitkin lietesäiliöön. (Alasuutari ym. 2010, 20.)

# data[].attributes.body
Lehmän vuosikierto alkaa poikimisesta. Ensimmäisen viikon poikimisen jälkeen lehmä tuottaa ravitsevaa, tavallista rasvaisempaa ternimaitoa. Tämän jälkeen lehmä alkaa tuottaa tavallista maitoa. (Valio 2013, viitattu 28.11.2018) Ajanjaksoa, jolloin poikimisesta on kulunut 2-4 viikkoa, kutsutaan herutuskaudeksi. (RAISIOagro, viitattu 28.11.2018)

Maidontuotto on suurimmillaan kuukauden kuluttua poikimisesta ja korkea tuotos jatkuu kolmesta viiteen kuukautta.
Kolmen kuukauden päästä poikimisesta lypsylehmä siemennetään uudelleen. (Valio 2013, viitattu 28.11.2018) Kirkkaan liman erittäminen kertoo, että lehmä on todennäköisesti kiimassa. Kiimassa oleva eläin voidaan havaita levottomana käyttäytymisenä ja muiden lehmien päälle hyppelynä. Siemennyksen ajankohta on silloin, kun lehmä antaa muiden eläinten hyppiä kiimassa olevan lehmän päälle. Tämä ajankohta on lehmien maidontuotosta riippuen 5-30h. Verien lasku on yleensä merkki kiiman päättymisestä. Naudan kiimakierto on noin 21 päivää. (Nissinen 2014, viitattu 24.11.2018)

Maitotuotos alkaa vähentyä hedelmöittymisen jälkeen. Lypsäminen lopetetaan paria kuukautta ennen poikimista eli lehmä laitetaan umpeen. (Valio 2013. Viitattu 28.11.2018) Umpeenlaitossa ja koko ummessaolokauden aikana lehmän ruokintaan on kiinnitettävä erityistä huomiota. Ummessaolon aikana lehmä ei saisi laihtua eikä lihota. Umpeenlaitto tapahtuu jättämällä noin viideksi päiväksi väkirehu pois lehmän ruokinnasta ja vähentämällä karkearehun määrää. Kun tuotos laskee alle tietyn tason, lypsäminen lopetetaan. Ummessaolon aikana lehmä palautuu edellisestä tuotoskaudesta ja valmistautuu seuraavaan. (RAISIOagro, viitattu 28.11.2018)

Ruokintaan liittyen ummessaolon loppuvaiheella aloitetaan tunnutus. Siinä väkirehujen määrää aletaan jälleen lisätä vähitellen, jotta lehmän pötsin mikrobit tottuvat taas poikimisen jälkeiseen ruokavalioon. Tunnutus vähentää myös ongelmia poikimisessa ja utareissa. (Suomen rehu, viitattu 28.11.2018)

# data[].attributes.body
Lehmän lajityypilliseen käyttäytymiseen kuuluu:

sosiaalinen käyttäytyminen

lisääntymiskäyttäytyminen

kehonhoitokäyttäytyminen

liikunta- ja lepokäyttäytyminen

syömiskäyttäytyminen

(Virtuaalikylä, 2011. Viitattu 28.11.2018)

Lehmä on laumaeläin ja laumassa on yleensä aina johtajalehmä. Arvojärjestykseen vaikuttaa naudan ikä ja koko (vanhemmat ja isommat lehmät ovat korkeammalla) ja myös itsevarmuus. Sairaat ja vanhat lehmät ovat alimpia. Alempiarvoinen väistää aina ylempää. Lehmien aggressio johtuu yleensä aina siitä, että eläin yrittää esittää ylempiarvoista. Lauma kulkee yhdessä syömässä ja lepäämässä. Poikkeus on kun lehmä menee poikimaan yksin.  (Pesonen 2011, viitattu 28.11.2018)

Esikiimassa lehmä hyppii toisten lehmien selkään ja haistelee. Jos laumassa on sonni, niin sillä on kontakti lehmään koko ajan. Kiimassa sonni ja lehmä ovat koko ajan hellässä kontaktissa toisiinsa. Lajityypillistä käyttäytymistä voidaan edistää pihatossa ja laiduntamalla parsinavetoissa.

Yksi hyvinvoinnin ylläpitäjä on nahan ja turkin hoito. Lehmät nuolevat turkkiaan ja hankaavat kehoaan esim. pylväisiin. Tämä poistaa likaa ja loisia. Lehmät nuolevat myös toisiaan vapaana ollessaan ja vahvistavat näin sosiaalisia suhteita. Ne rapsuttavat myös jaloillaan pään ja kaulan seutua. (Virtuaalikylä 2011, viitattu 28.11.2018)

Lehmä liikkuu yleensä vain ruokaa etsiessä ja kiiman aikana. Toki myös lypsyllä käydessään. Lehmät makaavat yli puolet vuorokaudesta. Lehmä nukkuu tästä ajasta noin 4 tuntia, puolen tunnin pätkissä pitkin päivää. (Eläinten hyvinvointikeskus EHK 2018, viitattu 28.11.2018)

Nauta vetää kielellä ruohoa suuhunsa ja leikkaa sen hampailla. Ne eivät pureskele ruokaa kovin paljoa vaan ne menevät rauhalliseen paikkaan märehtimään, Lehmä käyttää 8-10 tuntia päivässä syömiseen ja lähes saman verran märehtimiseen.

Nautojen käyttäytyminen riippuu paljon siitä ovatko ne parsinavetassa vai pihatossa. Lehmät pystyvät toteuttamaan lajityypillistä käyttäytymistä paremmin pihatossa, jossa lehmä voi kulkea vapaasti. Parsinavetoissa lehmät ovat kytkettyinä kiinni parteen, jolloin ne eivät pääse liikkumaan, pysty hoitamaan kehoaan ja sosiaalinen käyttäytyminen on hyvin rajoitettua. Laiduntaminen on hyväksi naudoille silloinkin, kun niillä on mahdollisuus liikkua sisällä navetassa tai ulkotarhassa. Jaloittelu purkaa etenkin parsinavetassa talvikauden aikana kertyvää liikunnantarvetta. Se mahdollistaa lajityypillisen käyttäytymisen ja edistää terveyttä. (Nautojen hyvinvointikeskus EHK 2018, viitattu 28.11.2018)