# data[].attributes.headline
גיל בנימין פישלוביץ

# data[].attributes.subject
גיל בנימין פישלוביץ

# data[].attributes.body
סרטונים מרתקים!! בא לי לבוא להתארח אצלך בשיעור :)
במוסיקה צריך להיות מוחשב כפי שכתבת וניכר כי בפעילות את מלמדת אותם כיצד לעבור משלב לשלב- התלמידים צריכים לייצר, לערוך, לשלב וללמוד למידת עמיתים בחבריהם- כלומר עבודה תהליכית.

# data[].attributes.attachment_link.keywords[]
"הקרן לעידוד יוזמות חינוכיות"

# data[].attributes.attachment_link.title
הקרן לעידוד יוזמות חינוכיות - עמוד הבית

# data[].attributes.attachment_link.description
הקרן לעידוד יוזמות חינוכיות הוקמה בשנת 1971 על-ידי פרופ' מרסלה ברנר ז"ל מתוך רצון להעצים את המורה ואת המחנך בישראל תוך טיפוח יצירתיות וחדשנות בחינוך. באמצעות מענקים כספיים ותמיכה מורלית לגננת, למורה או לצוות מורים מעודדת הקרן את יצירתם של רעיונות חינוכיים חדשניים ומאפשרת את יישומם במערכת החינוך הישראלית.

# data[].attributes.attachment_link.readable_text
כתבתה של איילת רוזן "" הצליחה לעורר דיון רחב בשאלת מקומה של הטכנולוגיה והשפעתה על חיינו החברתיים. מסקנה אחת שעלתה בבירור מהטור נוגעת לקשר הישיר שבין הסמארטפונים (והרשתות החברתיות), לתחושת הבדידות שרבים מאיתנו חשים. מטבע הדברים, אני נוטה להסכים עם רוח הדברים, ובהמשך ישיר לכתבה ברצוני להעלות עוד מספר נקודות למחשבה, אודות האופן שבו הטכנולוגיה אינה תורמת, בלשון המעטה, לחוויה האנושית בכללותה.

מעורבות - הפילוסוף בן ימינו אלברט בורגמן (Borgman) טבע את ההבחנה בין ה"דבר" (Thing) ל"מכשיר" (Device). ה"דבר" מצריך יכולות אנושיות ומעורבות חברתית או משפחתית על מנת להוציא אותו אל הפועל, והתועלת הנובעת ממנו תהיה ברוב המקרים של יותר מתוצר אחד. ניקח לדוגמא את התנור. עד לפני קצת יותר ממאה שנים, התנור היה מרכז הבית, ועל מנת לתפעל אותו היה צורך בחלוקת תפקידים, במעורבות מצד כלל בני המשפחה, מעורבות שמצידה הגדירה תפקידים ברורים - האב חוטב את העצים, האם מבעירה את התנור, הילדים דואגים למלא אותו מידי פעם בחומרי בערה חדשים - יחדיו הם מהווים יחידה משפחתית המתפקדת על מנת לשמור על חום הבית, ובדרך כלל מתרכזים יחדיו בחדר הראשי, בו נמצאת האח, שכן חומה אינה מאפשר את החימום האחיד של כלל חדרי הבית. במובן זה, התנור, שהוא ה"דבר", מעניק יותר מאשר חום בלבד, הוא מספק מרכז לבית, לב פועם והולם המאוכלס כמעט תמיד בבני המשפחה המקיימים קשרים כאלה ואחרים בינם לבין עצמם (במובן זה אולי היה מדויק יותר לתרגם את Thing במשמעותו כ"עניין").

מנגד, בבית שבו אני גדלתי, שאופייני כיום למרבית בתי המגורים, פשוט היה מזגן בכל חדר. המזגן הוא "המכשיר" - הוא אינו מצריך כל יכולת מיוחדת או מעורבות מצד בני המשפחה על מנת לתפעל אותו. די לנו בלחיצת כפתור קטנה. בהתאמה, גם התוצר שהוא מנפק הוא חום או קור בלבד. הכי לא בית קטן בערבה.

קשרים - האח, שהיתה יוצרת את מרכז הבית, היתה כאמור מספקת גם כר פורה ליצירת קשרים. נכון להיום, ואם לקחת את המחליפה האולטימטיבית שלה, הרי שהטלוויזיה המרצדת עושה את ההפך הגמור. אם בכתבה "מגפת הבדידות" דובר בעיקר על תחושת הניכור בעת שאנו יושבים בדד מול צג המחשב או הטלפון החכם, הרי שהטלוויזיה מצליחה לייצר את אותה תחושה גם כשאנחנו נמצאים בחברה. לא נדיר להיכנס לבית ולראות משפחות שלמות יושבות בדממה ובוהות בטלוויזיה (אני מתעקש על המילה "בוהות" מאחר ומחקרים מצאו כי הפעילות המוחית בעת צפייה בטלוויזיה נמוכה אף מזו הנמדדת בזמן השינה), וזה עוד במקרה הטוב. רוב המשפחות מחזיקות כיום יותר ממקלט טלוויזיה אחד (בבית שאני גדלתי בו היו שלושה, כך שכמעט ולא נאלצנו לנהל שיחות, אפילו לא כאלה המסתכמות ב"אולי יש משהו יותר טוב בערוץ עשר, תבדוק"). גם ערבי חברים עלולים לפול שדודים בפני המכשיר, ולא פעם ולא פעמים יצא שנכחתי בכאלה שהתחילו בשיחה ערה וגוועו בדממה בשניה שמישהו החליט ללחוץ על השלט.

על טלפונים חכמים ורשתות חברתיות אין טעם להרחיב (לפחות לא באריכות) מעבר למה שעלה בכתבה. אם הטלוויזיות, המחשבים וקונסולות המשחקים הצליחו לגזול את תשומת ליבנו אחד מהשני, הרי שהטלפונים החכמים, אולי המייצגים האולטימטיביים והסוכנים הראשיים של העת החדשה והקדמה, הם לא פחות מאשר תחילת הסוף. חסידי הטכנולוגיה נוהגים לציין את העובדה כי בכל טלפון חכם שאנחנו מחזיקים יש יותר עוצמה מזו של המחשבים שהנחיתו את אפולו 11 על הירח, וסביר להניח שזה נכון, רק שאף אחד מאיתנו לא מנסה להנחית כרגע אפילו עפיפון. למעשה, רק רצינו לצאת לבר השכונתי לשתות משהו עם חברים טובים, וכעת כולנו יושבים מול המסכים הבוהקים, קוראים עדכוני חדשות, שולחים הודעות וציוצים, או צופים בסרטונים. במובן זה, הטכנולוגיה אכן שחררה את בני האדם מן המטלות הפיזיות השונות, ובאותה נשימה יצרה ואפשרה את ההפרדה הסופית ביניהם, וכך פטרה אותנו גם מהנטל הכרוך בלהיות סוציאליים ולתקשר באמת.

אין אונות - לא ניתן להתעלם מחוסר האונים הכללי שהטכנולוגיה הביאה עימה. בעבר מרבית האנשים היו יודעים כיצד לתקן את הצנרת בביתם, את הגג שלראשם, את התנור שבמטבח, את השמלה שנקרעה, את המנוע ששבק וכך הלאה. כיום, מרביתנו איננו מסוגלים להתמודד עם הרוב המוחלט של הבעיות הטכניות שפוקדות אותנו באופן אקראי, תהיה זו סתימה בכיור, רטיבות בתקרה, קרע במעיל, התחממות של מנוע או חלילה רשת האינטרנט שקרסה (בהנחה שכבינו את המודם, הדלקנו שוב ודבר לא קרה).

חוסר אונים זה נובע, לטעמי, משלושה גורמים עיקריים: מורכבות טכנית המצריכה התמקצעות נקודתית, "פחד" מפני הלא מוכר שלעיתים אינו מצריך יותר מאשר ידע בסיסי (פחד הנובע ישירות מהצפת המידע בעת הנוכחית), ועיצוב מוצרי הצריכה באופן שאינו מאפשר לתקנם כחלק ממה שידוע בכינוי "עיצוב לשבר", ומהווה נדבך מרכזי בכלכלה העולמית.

איכות ומחויבות - דוגמא נוספת לטענה כי הטכנולוגיה פגמה במרקם החיים היא "בעל המקצוע". בעבר הלא רחוק, הנגר, החנווני או החייט היו מכירים היטב את קהל לקוחותיהם, ובבואם להתקין בעבורם גלגל לכרכרה, למכור להם מזון או חליפה חדשה, הם היו לוקחים בחשבון את כלל צרכיהם מתוך היכרות עם סגנון חייהם - הדרכים בהן עליהם לעבור, מזג האוויר המקומי, טעמם האישי, השימושים השונים שיועדו למוצר הסופי וכך הלאה. חייהם של הלקוחות היו הלכה למעשה חייהם שלהם, ומכאן גם ההבנה המוחלטת של הצרכים השונים. מובן גם שאיש מהם לא היה מעלה בדעתו לצור מוצר שלא נועד לתקופת חיים שלמה, והתמחור עצמו היה ברוב המקרים מסורתי, יותר מאשר שקלול מדויק של עלות ושעות עבודה. נכון להיום, עת מרביתנו רוכשים בגדים ורהיטים בייצור המוני, אל לנו להתפלא על כך שהם אינם מאריכים ימים. ביטול הקשרים החברתיים עם היצרנים השונים הוביל גם לביטול הערבות והמחויבות ההדדית.

_______

מובן כי אין בכל האמור כדי לטעון כי הטכנולוגיה הנה "רעה", וכי עלינו לחזור ליערות ולנהרות על מנת לחטוב עצים ולכבס בגדים. למרות שזכיתי להיקרא "לודיט" יותר מפעם אחת בחיי (למשל, אחרי כתיבת ), הרי שאני האחרון שאטען כי הטכנולוגיה היא דבר שיש להצר עליו. רק היום, למשל, התקשרתי למרכז לרפואה משלימה בו אני מטופל מידי פעם, על מנת לברר באם יש לי זיכוי במערכת שלהם בעבור מפגש אליו לא הגעתי. כאשר הבחורה בצד השני הרימה את האפרכסת היא כבר ידעה מי על הקו - המערכת זיהתה את הטלפון שלי. עוד בטרם הספקתי לשאול היא ציינה בפני שקיים זיכוי על שמי וקבעה לי תור, אודותיו אני בוודאי אקבל תזכורות לנייד שלי כך שלא טרחתי לרשום את מועדו. אני מעריך שלפני 100 שנים כל הסיפור הזה היה אורך מעט יותר זמן, נניח, שלושה ימים (לאתר את התיק, לחפש בספר הקבלות של שנה שעברה וכו'). סיימתי את השיחה ולא יכולתי שלא לחוש נפעם מהחידושים וההתפתחויות שיש לנו את הזכות לחיות לצדם כיום, קטנים ככל שיהיו. ועדיין, בהחלט מוטב לנו לדעת ולהכיר את השלכותיו של השפע הטכנולוגי שאנו חווים, שכן אלה אופפות אותנו מידי יום, במודע ובתת המודע, וקובעות את תחושת השליטה או חוסר השליטה שיש לנו על העולם בו אנו חיים.

לכל אחת מ"הבעיות" שסקרתי יש כמובן פתרון פשוט. מאחר והטכנולוגיה עצמה היא לא זו שרעה, הרי שרק אופן השימוש שלנו בה הוא זה המטיל צל כבד על קיומה. בהתאמה, אנחנו יכולים לבחור להיות יותר מעורבים, לבחור ב"דברים" ולא ב"מכשירים". להעדיף לבשל ארוחה מפרודוקטים בסיסיים על פני חימום של אחת שנקנתה מוכנה, למשל. או באמצעות מציאה או המצאה של פרויקטים משפחתיים שיערבו את כלל בני הבית וירתמו אותם לטובת מטרה אחת מהנה. אנחנו יכולים לבחור לשחק במקום לצפות בטלוויזיה, להיפגש במקום לשוחח בנייד, ללמוד איך לתקן את הטוסטר אובן או לפתוח סתימה באמצעות אינספור אתרים הקיימים בדיוק לשם כך (תודה טכנולוגיה!) וליצור קשרים מחודשים עם בעלי מקצוע בקהילה המקומית שלנו, להניח להם לתפור לנו את הבגדים, לבנות לנו את הרהיטים ולגדל בעבורנו את המזון.

הטכנולוגיה כאן כדי להישאר, ואם אנחנו רוצים לשרוד לצידה ולשמור על חיים מלאים ומאושרים, נצטרך ללמוד כיצד לספוג אותה אל קרבנו במינונים הנכונים. זה דורש אימון, אבל זה בהחלט אפשרי.

בסרטון: משפחת פון טאמרפ מדגימה כיצד יוצרים מעורבות וקשרים חזקים. בקרוב בתיאטרון הבובות אצלכם בסלון.

________

באותו נושא
מגוגל גלאס למראה שחורה וחזרה, או, על אובדן מושג החוויה
_______

השאירו תגובה

# data[].attributes.attachment_link.title
על טכנולוגיה והאטה

# data[].attributes.attachment_link.description
כתבתה של איילת רוזן "" הצליחה לעורר דיון רחב בשאלת מקומה של הטכנולוגיה והשפעתה על חיינו החברתיים. מסקנה אחת שעלתה בבירור מהטור נוגעת לקשר הישיר שבין הסמארטפונים (והרשתות החברתיות), לתחושת הבדידות שרבים מאיתנו חשים. מטבע הדברים, אני נוטה להסכים עם רוח הדברים, ובהמשך ישיר לכתבה ברצוני להעלות עוד מספר נקודות למחשבה, אודות האופן שבו הטכנולוגיה אינה תורמת, בלשון המעטה, לחוויה האנושית בכללותה.

# data[].attributes.attachment_link.authors[].name
הקרן לעידוד יוזמות חינוכיות ע"ר

# data[].attributes.headline
חקר וגילו-למידה פרוייקטלית

# data[].attributes.subject
חקר וגילו-למידה פרוייקטלית

# data[].attributes.body
2: בית ספר המעודד חקר וגילוי- מבני הדעת ובתי הספר- בתי ספר אינם עסוקים בפיתוח אהבה תשוקה לחקר וגילוי, אלא בהבנת מבני הדעת. – פספוס גדול. למידה מעמיקה ומזמנת עיבוד רעיונות וצריכה לפתח את הקשר לחומרים הפדגוגיים, את אהבת הלימוד. לימוד חווייתי

בלמידה פרוייקטלית יש הדמנויות לביסוס מיומנויות מחקר, שאינן נשענות על מבנים מיושנים כמו שהמורה הוא מרכז הידע. דווקא בהוראה ממקום כזה המיישמת את כוחה של הרשת מבחינת מידע, לא התבססה טוב במערכת החינוך מכיוון שעוד לא הגיעו למימוש הפוטנציאל המלא ולניצול העובדה שהמחשב יכול להיות כלי מחקר, ארגון והפקה.

כפי שאני מבינה את זה  אנחנו רוצים שהתלמידים שלנו יאמרו " אני רוצה ללמוד כי הדבר הזה מעניין אותי" אנחנו רוצים לייצר בקרב הלומד חוויה של חדוות למידה , הנאה ומוטיבציה פנימית.

וישנם מגוון כלי הערכה ומגוון כילים לבניית תוצרים, בלוג, המשלב הערכת עמיתים, פודקאסטים, מאגרי מידע, סרטונים, סרטוני אנימציה, ועוד.
אני בוחרת להביא כאן שני פלטפורמות המעודדות חשיבה ולמידה סביב פרוייקטים- כשהאחת היא  ה קרן ליוזמות חינוכיות הפועלת ללא לאות להרגיש את הדופק של ההתרחשויות בעולמות החינוך.  זכיתי לתמיכה ולליוי של הקרן למשך שנתיים, והיא בהחלט בית למורים הרוצים להוביל שינוי בלמידה , ולהפוך אותה לחוויי משמעותית מלא חדווה
הקרן לעידוד יוזמות חינוכיות - עמוד הבית (keren-yozmot.org.il)

Design for Change יוצרים שינוי - תכנית חינוכית בינלאומית- מי אנחנו - Design for Change (dfc.org.il)

# data[].attributes.headline
1.היפר טקסט- השובר את המוסכמה  של החשיבה הלינארית ומביא הצעות לחשיבה אחרת מסועפת, ורבת קישורים. מאוד הזכיר לי את מפת החשיבה , בהמשך מדובר על בינה רשתית וארגון מידע והכללה שנוצרת מתוך מקור מבוזר ובכלל האופן בו ילדים (וגם אני מרבים לחשוב..). לא בצורה של רובריקות ותבניות . להיות ממוחה היום, הוא מי שמסוגל לחבר בין תחומי הדעת השונים ליצירת ידע חדש.

# data[].attributes.subject
1.היפר טקסט- השובר את המוסכמה  של החשיבה הלינארית ומביא הצעות לחשיבה אחרת מסועפת, ורבת קישורים. מאוד הזכיר לי את מפת החשיבה , בהמשך מדובר על בינה רשתית וארגון מידע והכללה שנוצרת מתוך מקור מבוזר ובכלל האופן בו ילדים (וגם אני מרבים לחשוב..). לא בצורה של רובריקות ותבניות . להיות ממוחה היום, הוא מי שמסוגל לחבר בין תחומי הדעת השונים ליצירת ידע חדש.

# data[].attributes.body
רעיון לפעילות עם תלמידי  - ארגון מפת חשיבה  והתכוננות בתחילת שנה סביב החלומות והשאיפות של התלמידים במסגרת פרוייקט התיפוף החברתי  שאותו אני מובילה בבית הספר- מייצר התכוננות בתהליך פסיכו דדיקטי שהתלמידים עוברים הייתי מעודדת את התלמידים כתיבת פאדלט עם קישורים להסברים על הבטוקדה הברזילאית, ובניית היפר טקסט שמרחיב את ההסברים  ונותן קישורים לסרטונים. אפשר לייצר את זה באמצעות הפאדלט, ולהזמין ילדים לערוך , ולהרחיב את המפה לאורך התהליך, וגם לבחון את התהליך לאורך השנה, דרך למידת עמיתים.

דווקא בניית היפרטקסט כזה עם קישורים מתאים מאוד לתלמידי , ויוריד להם את החסמים והקושי שלהם במלאכת הכתיבה, בגלל האופציות הבלתי מוגבלות של בניית טקסט עם קישורים.

# data[].attributes.attachment_link.authors[].name
MOOC במערכת החינוך

# data[].attributes.attachment_link.title
לארגן ולייצג את המידע באמצעות מפות חשיבה (קצר ולעניין - מיקרו קרדיטציה)

# data[].attributes.headline
3."דפקט הפרפר"- כלומר העובדה שקולנו מזפזפים בקריאה שאינה לינארית, ובתרבות של היפר טקסט , וכיצד אנו יכולים להשתמש בטכנולגיה אחרת על מנת להתמודד עם מגבלות שנוצרו בגלל שימוש בטכנולוגיה אחרת. למשל להאזין לטקסטים, המוקראים דרך המחשב לתת לידיים להתעסק במשחק.- מפגיש אותי עם המולטי טסקינג- יש דעות בעד ונגד, אך המציאות היא כזו אנחנו בהרבה דברים בו זמנית, ואם נתאמן בבחירה נכונה של הכילים הטכנולוגיים, ונדייק את העבודה שלנו איתם נצא נשכרים. 

# data[].attributes.subject
3."דפקט הפרפר"- כלומר העובדה שקולנו מזפזפים בקריאה שאינה לינארית, ובתרבות של היפר טקסט , וכיצד אנו יכולים להשתמש בטכנולגיה אחרת על מנת להתמודד עם מגבלות שנוצרו בגלל שימוש בטכנולוגיה אחרת. למשל להאזין לטקסטים, המוקראים דרך המחשב לתת לידיים להתעסק במשחק.- מפגיש אותי עם המולטי טסקינג- יש דעות בעד ונגד, אך המציאות היא כזו אנחנו בהרבה דברים בו זמנית, ואם נתאמן בבחירה נכונה של הכילים הטכנולוגיים, ונדייק את העבודה שלנו איתם נצא נשכרים. 

# data[].attributes.body
חייבת לומר שאני מנסה להתהלך בשביל שמאזן בין הטכנולוגיה לבין חיי האטה,  זה כבר לא שאלה של שחור ולבן.. הדבר הזה כל הזמן מצריך איזון וחשיבה
בטח שאחרי שנה כזו ,של זמני מסך מטורפים.  חוש הביקורת כל הזמן צריך להיות חד, לראות מה נכון ומה לא. זה גם מה שאנחנו  צריכים ללמד את תלמידנו- מה נכון שייקחו מהטכנולוגיה ומה הורס להם את הדעת.- בחרתי להביא את הבלוג של תנועת ההאטה - בהקשר של טכנולוגיה.