# data[].attributes.body
Народився на станції Дебальцеве. Дитячі роки поета минали в с. Третя Рота.

# data[].attributes.body
З 11 років працює в бондарному цеху содового заводу, потім телефоністом, чорноробом, не цурався випадкових заробітків.

# data[].attributes.body
В. Сосюра вступає до міністерського двокласного училища в с Третя Рота.

# data[].attributes.body
Лисичанська газета «Голос рабочего» друкує його вірш «Плач волн», потім — вірш українською мовою «Чи вже не пора».

# data[].attributes.body
Бере участь у повстанні проти кайзерівських військ, стає козаком петлюрівської армії, входить до особистої варти самого Петлюри.

# data[].attributes.body
В. Сосюра опинився в Одесі, де його, хворого на тиф, прийняли до своїх лав бійці Червоної Армії.

# data[].attributes.body
В. Сосюра воює з білополяками та армією Н. Махна

# data[].attributes.body
Збірка Сосюри «Поезії». Виходить поема «Червона зима», яка зробила Сосюру знаменитим.

# data[].attributes.body
Членом багатьох літорганізацій (Пролеткульту, «Плугу», «Гарту», ВАПЛІТЕ, ВУСППу та ін.), постійно брав участь у літературних дискусіях.

# data[].attributes.body
Збірка «Осінні зорі».

# data[].attributes.body
Збірка «Сьогодні»

# data[].attributes.body
«Золоті шуліки»

# data[].attributes.body
«Коли зацвітуть акації»

# data[].attributes.body
З боку критики все частіше чуються вислови про неправильну політичну орієнтацію поета. Сосюра майже не пише.

# data[].attributes.body
Настрої відчаю позначилися на збірці «Серце».

# data[].attributes.body
За «націоналістичні ухили» його виключають з партії і зі Спілки письменників.

# data[].attributes.body
Сосюру знову приймають до Спілки радянських письменників.

# data[].attributes.body
Збірка «Нові поезії».

# data[].attributes.body
«Люблю»

# data[].attributes.body
Завершує роман у віршах «Червоногвардієць» (автобіографія його творчості 20 — 30-х років)

# data[].attributes.body
Поет був евакуйований до Башкирії

# data[].attributes.body
Працював в Українському радіокомітеті в Москві.

# data[].attributes.body
Входив до редакції фронтової газети «За честь Батьківщини». Лірику Сосюри років Вітчизняної війни (збірки «В годину гніву», 1942, «Під гул кривавий», 1942, численні публікації в періодиці) проймають два мотиви. Це — віра в перемогу й водночас неретушований показ людської біди.

# data[].attributes.body
Патріотичний вірш «Любіть Україну!» став причиною найгостріших звинувачень поета в націоналізмі.

# data[].attributes.body
«За мир»

# data[].attributes.body
«На струнах серця»

# data[].attributes.body
«Солов’їні далі»

# data[].attributes.body
Поема «Мазепа».

# data[].attributes.body
Сосюра завершує поему «Розстріляне безсмертя», розпочату в довоєнний час і опубліковану тільки 1988 р. в журналі «Вітчизна».

# data[].attributes.body
«Поезія не спить»

# data[].attributes.body
«Осінні мелодії»,«Весни дихання».

# data[].attributes.body
Поет помер від гіпертонії. Похований в Києві на Байковому цвинтарі.