# data[].attributes.attachment_link.title
FRanker 2016 Grundläggande litteracitet för nyanlända

# data[].attributes.attachment_link.title
Till enkäten för lärare praktisk kurs

# data[].attributes.body
https://nyaunga.wordpress.com/category/undervisning/page/2/

# data[].attributes.attachment_link.readable_text
Det är en fråga som jag ofta får när jag berättar att jag jobbar på Mosaikskolan som bild och textillärare.

Jag brukar säga att det är en enorm utmaning och att jag behöver använda all min kreativa förmåga för att utveckla metoder och pedagogiska upplägg för att möta elever från mer än 30 olika länder och med olika skolbakgrund. Spänningen ligger i att hela tiden vara uppmärksam om var eleven befinner sig. Har jag eleven med mig? Vad kan jag förändra i mitt sätt att undervisa för att fånga eleven? Hur kan jag engagera eleven på bästa sätt. Det är frågor som jag bär med mig hela tiden.

Mosaikskolan är en mottagningsskola som startade i Malmö för 2,5 år sedan och tar emot alla nyanlända mellan 13-16 år.

Att få vara där när eleven är helt ny och att se elevens iver att lära sig ett nytt språk och uppleva nya saker är stort. Men det är minst lika viktigt att finnas där när eleven blir frustrerad och har svårigheter och när nyhetens behag är över. Det är då det där lilla extra, en klapp på axeln, att bli sedd, att bli lyssnad på, eller ett välkomnande leende i korridoren som är viktigt, kanske speciellt för någon som är helt ny i en svensk skola. Det är en glädje att få jobba med dessa elever och försöka ge dem en så bra start som möjligt i deras nya land.

Om du vill läsa mer om hur jag arbetar med "nyanlända" kan du läsa en nypublicerad artikel på Gothia Fortbildning.

Förra året gjorde även UR ett radioprogram där de följde mig under en dag. Lärarrummet: Skapandet som väg in i språket.

Postat i Taggad Inspiration, Undervisning |nyanlända, svensk skola, svenska, utbildning |

I Malmö pågår just nu fotoutställningen "Flykt" på Globalen och Fotografins rum och den handlar om människor som flyr undan krig och katastrofer. De värst drabbade är kvinnor och barn. Enligt FN finns det 50 miljoner flyktingar runt om i världen, så många har det inte varit sedan andra världskriget. Det tar lång tid innan människor får en ny fast tillvaro. Rädda Barnen uppskattar att en flyktingsituation varar i genomsnitt 17 år.

Jag valde att gå med mina elever och titta på utställningen under skolans Demokrati Tema. Vår temagrupp arbetade med ordet Respekt, och utställningen fick oss att på ett naturligt sätt reflektera och sätta oss in i olika människors livsöden.

Jag hade besökt utställningen själv först och förstod att bilderna kunde vara starka och känslosamma för eleverna. Därför var det viktigt att eleverna visste vad de kunde förvänta sig. Vi pratade om och tittade på informationsfilmen där Fotografen Anders Hansson själv berättar om utställningen.

Eleverna fick i uppgift att fotografera bilder som de tyckte var speciella eller berörde dem på något sätt. Sedan skulle de välja ut en bild och beskriva något om bilden och vad de kände. Uppgiften togs på högsta allvar och jag blev mycket berörd av hur eleverna kände och resonerade. En elev från Afghanistan skrev en lång text. Han hade nyligen kommit till Sverige, så jag sa att det var ok att skriva på modersmålet. Han fick sen hjälp av studiehandledaren att skriva texten på svenska.

"Igår gick vi till en plats dit alla människor borde gå minst en gång...
"Där fanns bilder från krigsdrabbade områden och fattiga länder. Varje bild hade en berättelse fullt av plågor, svårigheter och hopplöshet. Men en bild var mer smärtsam, bilden visade en mor med sina tre barn. Jag var glad för barnen därför att de var fortfarande små och glada, men mamman... jag såg allt i hennes ögon. Ögonen var liksom ett stort hav som jag kunde se var märkt av plågor och hopplöshet, i samma stund ansträngde jag mig för att låta bli att gråta. Det var en mycket bra och speciell erfarenhet."
Tillsammans med eleverna gjorde vi en film där alla fick välja ut en bild och sätta en text till. Filmen kan ni se här nedan.

Postat i Taggad Globala frågor, Undervisning, demokrati, film, flykt, flyktingar, foto, respekt, temaarbete, utställning Videos | |

I många delar av världen får barn och ungdomar inte uppleva frihet. Vi ser på tv många som flyr från krigsdrabbade områden och försöker hitta en trygg plats. Vi ser andra som flyr för sina liv för att de har en religion som inte accepteras. Vi läser om flickor som inte får gå i skola eller studera, istället gifts de bort alldeles för tidigt för att sköta hem och familj.
Få mer fakta här
Tillsammans med mina elever var vi på Globalens utställning " Människan i Mig". Den handlade om medmänsklighet och att vara människa, den tog bl.a upp frihetsbegreppet vilket vi fortsatte bearbeta i klassrummet . Vi pratade om hur det är i olika kulturer och länder och hur det är framförallt att vara flicka, vad flickor får göra och inte göra. Vi tittade på en kortfilm om flickor i Afghanistan där flickor startat ett cykellag för att skapa förändring.

Som startuppgift fick eleverna titta på många bilder som jag lagt ut på ett bord. De fick välja en bild som symboliserade frihet. Det är alltid spännande att använda bilder för att få igång ett samtal. En elev plockade upp en bild på en spindel i ett spindelnät och sa; spindeln är fri att flytta och bygga bo var den vill. Den behöver inte söka asyl, den kan börja bo var den vill, och samtalet fortsatte....

Eleverna fick sen skriva egna ord vad frihet är för dem. Det blev presentationer i skyltar, små filmsnuttar, på händer. Några klasser har gjort drakar med budskap på som vi sen ska ut och flyga.
Några andra länkar som kan vara intressanta

Video om Barnäktenskap

http://girlsglobe.org/2014/07/21/end-child-marriage-accelerate-progress-towards-the-millennium-development-goals/

Video om Flickor och Skateboard i Afghanistan

Postat i Taggad Globala frågor, Undervisning |barnäktenskap, flickor, frihet, möjlighet, rasism, skola, utbildning, val |

Att bygga ett spagettitorn är en uppskattad övning som jag har använt många gånger bland både elever, mindre barn och lärarkollegor. Det är en övning i kreativitet och samarbete - här krävs initiativ, kommunikation och mod att testa.

Så vad gör vi? Vi bygger ett så högt torn som möjligt av spagetti på 18 minuter där vi sätter en marshmallow på toppen. Men det viktiga är alltså inte hur högt tornet blir eller om det ens står kvar utan hur alla arbetar tillsammans. Övningen går mest ut på att träna samarbete och kreativ förmåga. Den visar snabbt på elevers olika förmågor, sådant som inte kommer fram så lätt annars.

Vem tar initiativ?
Vem ser vad gruppen behöver?
Vem vill planera ?
Vem håller koll på tiden?
Vem testar nya lösningar?

Det är spännande att se att det oftast inte är de äldre eleverna eller vuxna som brukar komma med de bästa lösningarna utan det är barnen som vågar tänka annorlunda och som vågar testa innan de bestämmer sig för en möjlig lösning. Gruppdynamiken är en viktig del som vi behöver arbeta mycket med i skolan. För att lösa ett problem behöver vi varandras förmågor. Vi är alla olika och tillsammans kan vi skapa nya lösningar som man inte hade kommit fram till på egen hand.

Övningen ska inte ta mer än 18 minuter och efter övningen är det viktigt att gruppen får tid att reflektera över hur de arbetade. Vem är jag i gruppen? Vad saknade vi? Hur kan vi arbeta bättre?

Det var speciellt att göra övningen med mina elever eftersom ingen kunde använda sitt modersmål, här gällde det att så snabbt som möjligt kommunicera med varandra och använda den svenska de lärt sig. Det blev många skratt, utrop och applåder när tornet äntligen kunde stå utan att falla när de satte en marshmallow på toppen.

Gör så här:

Dela in klassen i grupper med 4

Varje grupp behöver

18 spagetti (gärna lite tjocka) 1 m snöre, 1 m tejp, 1 marshmallow.

Det är bra om grupperna inte ser varandras arbeten.

När jag hade kört den här övningen med en klass, satt en kille efteråt och var i sin egen värld, jag frågade vad han tänkte på. Han svarade " jag tror jag ska bli arkitekt, det här var kul."

Nedan finns en presentation på TED där ni kan se hur övningen har använts.

Postat i Taggad Undervisning |Kreativitet, Samarbete |

Skolan har satt fart och eleverna har kommit igång efter ett långt jullov. Flera elever som är helt nyanlända har under jullovet väntat på att få börja skolan i ett nytt land, med ny kultur och nytt språk. Förväntningarna kan vara många och drömmen kan både vara diffus och klar om vad man vill för det kommande året.

Det är spännade att välkomna nya elever, det är som att få ett paket som skall öppnas, jag vet inte vad som finns inuti. Alla är unika och efter ett tag visar de sina egenskaper och förmågor och delar med sig om drömmar och förväntningar.

I min undervisning använder jag mycket bilder för både språkinlärning men också för att träna att tolka och analysera. För att formulera känslor och beskriva en tanke eller händelse så är ofta en bild ett hjälpmedel.

Vilka drömmar och förväntningar har du inför det nya året? Det var en fråga som jag ställde till eleverna när de kom tillbaka efter jullovet. Jag hade lagt ut en mängd olika bilder på ett stort bord och eleverna skulle hitta en bild som kunde symbolisera en eller flera drömmar och förväntning som de hade. Det behövde inte vara några stora drömmar, men något som de ville göra det här året.

En elev plockade upp bilden på brandlarmstutan och säger; "jag vill våga prata mer svenska"

Drömkartan blev full och den ska nu sättas upp i klassrummet där vi kommer arbeta med drömmar, förväntningar och mål under kommande lektioner.

Postat i Taggad Undervisning |bilder, drömmar, Nytt land, svenska |

Under våren arbetade vi med temat identitet, där eleverna gjorde egna böcker om sig själva. De har berättat sin historia, sina drömmar om framtiden och mycket annat som de vill skriva om i sin bok.

Det har både varit en språkresa men också en resa för dem själva att sätta ord på sina egna tankar, känslor med att komma till ett nytt land och sina drömmar inför framtiden.

Eleverna har utformat sina böcker på ett kreativt och personligt sätt. De har bl. a använt gamla böcker som vi fått från Erikshjälpen i Malmö. Vi har också fått gamla tapetböcker från färgaffärer som några har använt för dekoration.

Det har varit viktigt att sätta sin egen prägel på boken och eleverna har arbetat med den både hemma och i skolan. De har arbetat med textil, egna skisser, bilder, foton, målningar, mm.

I slutet av terminen fick alla hålla en muntlig presentation inför klassen, det var både spännande och utmanande för eleverna. Att höra elevernas olika berättelser gav djupa intryck hos oss alla. Det är så berikande att ta del av varandras ursprung och historia och att dela framtidsdrömmar.

Texterna i utställningen VÅRA NYA UNGA är utdrag från deras berättelser i böckerna.

Seba kom till Sverige i november och på grund av kriget i Syrien har hon hade inte gått i skola de senaste två åren. Hon arbetade istället frivilligt som sjukvårdare för Röda Korset i ett och ett halvt år.

Jag frågade henne vad hon fick göra och hon sa att hon fick göra allt, både att sy och att ge sprutor. Var det inte svårt? Jo i början, men sen kom jag in i det, och jag ville ju bara hjälpa alla, säger Seba.

Idag är hon glad att få vara här i Sverige och tacksam för allt som hon har fått vara med om detta halvår på Mottagningsskolan Mosaik. Strax innan vi slutade skolan sa hon till mig.

Jag kan inte fatta vad mycket jag har gjort. Jag har varit med på utställning, Eurovision, spelat in musik, rappat på stan i en föreställning och mycket annat.

Nu börjar Seba gymnasiet tillsammans med många andra elever som gått på Mosaikskolan. Vi önskar alla en bra fortsättning och att de ska bli väl mottagna på deras nya skolor och att de ska få nya vänner och bygga relationer med svenska ungdomar.

Postat i Taggad Nyanlända berättar, Undervisning |återbruk, berättelser, bok, Identitet |

# data[].attributes.attachment_link.description
Det är en fråga som jag ofta får när jag berättar att jag jobbar på Mosaikskolan som bild och textillärare. Jag brukar säga att det är en enorm utmaning och att jag behöver använda all min kreativa förmåga för att utveckla metoder och pedagogiska upplägg för att möta elever från mer än 30 olika länder och med olika skolbakgrund.

# data[].attributes.body
Tack för dagen! Det var många goda tankar som fick ord och form när vi hade stött och blött dem tillsammans. Särskilt bra att vi kom fram till att vi ska satsa på att få både kollegor och deras elever till fas C. Utmaningen ligger i att få deltagarna i kursen att förstå att det är dit vi strävar. Jag har en känsla av att många (som de uttrycker det) "släcker bränder" och försöker få ihop vardagen så det långsiktiga perspektivet går förlorat. När jag läser igenom alla tankar under och efter förra kurstillfället tycker jag mig ändå ana att vi är på väg åt rätt håll - att de börjar tänka lite mer långsiktigt.

# data[].attributes.body
Tack allesammans.
Skönt med en heldag för utvärdering och framåtsyftande slutsatser.

Viktigast idag tycker jag var att vi nådde samsyn kring nästa steg, någotsånär. Utifrån det fokus jag nämnde på att "ge eleverna nya erfarenheter av lärande" blir det viktigt att hjälpa lärarna att ta riktning på zon C och att etablera utmanande läraktiviteter och vana i att erbjuda olika former av stöttning i zon B.

Utmaningen blir då att vi i vår tur både behöver ge utmaning i lagom steg och stöttning, t ex utifrån de tre olika kategorier av deltagare som Leonora beskrev: de som säger att de redan kan och gör, de som suger åt sig och går igång på nya insikter och kunskaper och de som är främmande eller frågande inför det mesta.

# data[].attributes.body
Jag tyckte det var en bra dag överlag. Blev stressad ibland över att vi inte blev så konkreta men när jag påminde mig om att vi har en dag till för att faktiskt färdigställa presentationen och upplägget så lugnade jag ner mig.
Tycker att den inriktning som vi nu går på, att prata om utveckling och de olika zinerna och vad man gör i dem tror jag är helt rätt. Teoretiskt men ändå väldigt konkret modell att plnaera utifrån. Om jag fattat det rätt, det ä rju inte säkert.