# data[].attributes.body
Livet er meget skrøbligt.
Det kan både være en gave.
Men også et helvede.

Livet er ikke et væddeløb.
Lev i dag.
Vi er, hvad vi skænker hinanden.

Livet er kort.
Hør musikken inden sangen er omme.

# data[].attributes.body
Jeg trådte ind i en duft

En duft af solens varme

Selvom det var lyst var der et savn af luft

Det var som en bolig nogen havde forladt

Men det føltes ikke uklart i denne nat

Det røde silkevelour og det blå satin

Viste ingen sorgfulde og uretfærdige ting

# data[].attributes.body
Stilheden er ligeså skrøbelig som porcelæn.
En clementin på størrelse med et atom står på mit skrivebord.
Atomerne holder samme kurs med islagte overflader.
Efter at have spillet kort kommer jeg sent hjem og finder en overdådig rose så rød ved min dør.

# data[].attributes.body
Nøgne tunneler med et fyrværkeri af overdådige farver
Sorte bevægende bølger der kreere illusionen om mit navn

Dens blide brusen hvisker at jeg er som en hund der graver efter kødben

At jeg er en bolig nogen har forladt

# data[].attributes.body
Sommeren kommer som et vandfald, og vandfaldet kommer som en glæde for min gråd.
Min melankolien kommer som en tilfældighed for de nedfrosne laks.
De kvindelige omkring mig ser ikke mit melankoli.
Jeg accepterer smerten

# data[].attributes.headline
Barndom, Barndom, Barndom  Barndommens 5000 minder              Minder af en en solopgang, hvor virkelighed rammer.                          Rammer vi lever i og prøve at bryde mens vi stadig ammer                                    Ammer i skæret af solopgangen. Solopgangen der glimter i en ravklump på vrangen                                               Vrangen som en lille clementin af blod blod der ikke kan let vaskes ud               Ud af et højhus af forventninger Forventninger som bliver til bremsninger Bremsninger der ikke bliver foretaget fordi vejen er isglat og styring bliver overtaget                                                      Overtaget og skrøbelige som porcelæn Porcelæn der splinters, men ingen ser det for alt bliver sort.  

# data[].attributes.subject
Barndom, Barndom, Barndom  Barndommens 5000 minder              Minder af en en solopgang, hvor virkelighed rammer.                          Rammer vi lever i og prøve at bryde mens vi stadig ammer                                    Ammer i skæret af solopgangen. Solopgangen der glimter i en ravklump på vrangen                                               Vrangen som en lille clementin af blod blod der ikke kan let vaskes ud               Ud af et højhus af forventninger Forventninger som bliver til bremsninger Bremsninger der ikke bliver foretaget fordi vejen er isglat og styring bliver overtaget                                                      Overtaget og skrøbelige som porcelæn Porcelæn der splinters, men ingen ser det for alt bliver sort.  

# data[].attributes.body
Nytteløse begrædende blanke øjne.

Jeg er så bange.

Som et slag i maven spredes bag bjerget

de små stråler af sol.

Som er så ligegyldige.

Og som besætningen skete var det pludselig en ukendt kvinde.

Livet er som et sækkeløb Hvis vi overhovedet eksisterer.

# data[].attributes.headline
Et slag, et skrig, et tal. Pigen skrøbelige yoghurt som porcelæn. De sværmer sig omkring, top efter top. Penselstrøg som en vindueskigger. Forudsigelighed på melankolien lange dage. 

# data[].attributes.subject
Et slag, et skrig, et tal. Pigen skrøbelige yoghurt som porcelæn. De sværmer sig omkring, top efter top. Penselstrøg som en vindueskigger. Forudsigelighed på melankolien lange dage. 

# data[].attributes.body
Stilhed til en Bruce Springsteen koncert

Pessimistisk optimistisk

Optimistisk pessimistisk

Fanget i et bur

På kanten af anerkendelse

fra dig til mig

fra mig til mig

Jeg er fanget på langeland

Fanget i metal

Råber til min stemme er væk

Ingen kan høre mig

Men du tror du hører mig

Du gør mig smuk

Tror, at du gør mig smuk

Nej

Jeg gør mig smuk

for du hører mig ikke

men det gør jeg

fornærmede mandschauvinist

# data[].attributes.body
Skrøbelig som porcelæn er jeg,
vær forsigtig

Det kunne have endt som prinsessen og frøen,
ved en tilfældighed

Men uddrive djævlen skulle jeg

Først sent opdagede jeg, at det var dig

Mange år

Dag for dag

Vi er af atomer, dør i atomer.

# data[].attributes.body
Disse lysende dage sent i marts, Vi lever i frygt og armod, Jeg savner ingenting, Vi holder den samme kurs hele vejen gennem livet, Afstanden mellem håb og tro er stor,
Afstanden fra den lokale strippoker bar og ægteskab er lille,  Skilsmisse og sorg sker nu.

# data[].attributes.body
Ulovligt parkeret autocamper

Drukket mig fuld til firmafrokosten

I en ukendt by

Djævlen er overalt

Jeg savner ingenting

Alle slipper for let

Helt sammenkrøllet

Som et brændende flag

# data[].attributes.body
Kærligheden fylder min bolig på de lysende dage

Men på de dage vi er i tvivl om vi vil klare det

Hvor dagene bevæger sig i én retning, og ansigtet i den modsatte

Når jeg under månen går, med min islandske sweater og fryser

Står min gummidinosaur i vindueskarmen og ligner metal