# data[].attributes.body
Спокій і затишок запанували в князівстві, люботинці відвикли боронитися, запанувала нудьга безроздільно, викликаючи неймовірну лінь і розмореність.

# data[].attributes.body
«Не драконове це діло, книги читати. Я тебе не відраджую, але, хто хоч краплю мудрості зачерпне, довіку ситий не буде. Від многої мудрості много скорбі, і хто примножує знання, примножує печаль.»

# data[].attributes.body
Так  і оголосіть: хто переможе дракона – пошлюбить князівну і сяде на престолі. Бій з Драконом – святе діло.” Тут народ валом повалив.

А дракон, насправді був дуже-дуже милий, " їв собі травичку, листячко, різні там ягідки, дикі яблука й груші".

Грицько (так звали дракона) дуже полюбив читати і писав непогані вірші, потоваришував з Пустельником.

# data[].attributes.headline
Кульмінація.

# data[].attributes.subject
Кульмінація.

# data[].attributes.body
І Лицар, заплющившись, навідліт рубає мечем у те око, в якому він, наче у дзеркалі та в цю мить надлітає джура і спис його з розгону впивається, мов жало оси, а голова Драконова сіпається. Дракон важко падає, голова його гупає об землю, і чи то почулося Лицарю, чи справді долинуло: “Дякую”.

# data[].attributes.body
"Якщо зла не буде, то звідки добро пізнаєш?"

# data[].attributes.body
Дракон убитий, новий князь знайдений, до того ж саме той, кого вподобала молода князівна, але старий Князь не знаходить собі спокою, його мучить совість. Він приходить час від часу на могилу Дракона, якого похоронили біля Пустельника, розмовляє з ними, наче із живими, і незабаром й сам помирає біля їхніх могил.

http://dovidka.biz.ua/mistse-dlya-drakona-analiz/