# data[].attributes.body
Va ser creat al segle XVII, per Johannes Vermeer

# data[].attributes.body
Es l'obra maestra de Vicent van Gogh, creada al 1889, actualment expusada al museu d'Art Modern a Nova york

# data[].attributes.body
Obra maestra de Leonardo da Vinci que va ser creada entre 1495 i 1498

# data[].attributes.body
Obra de Jeff Koons, creada al 1984

# data[].attributes.body
Va ser creada per Alberto Giacometti al 1960

# data[].attributes.body
Pintura de oli creada per David Hockney al 1972

# data[].attributes.body
Obra de Jeff Koons, obra d'una mida de tres metres d'altura, va ser creada entre 1994 i 2000

# data[].attributes.body
Obra de Cui Ruzho, vuit panells de 800 centímetres per 300 centímetres

# data[].attributes.body
Obra da'rt de Bryce Marden creada al 2007

# data[].attributes.body
Es situa a França, va ser creada al 1902 per Auguste Rodin

# data[].attributes.body
Va ser creada per François Rude al 1833

# data[].attributes.body
Obra de Henry Moore creada al 1960

# data[].attributes.body
Creada al 1994 per Fernando Botero

# data[].attributes.body
Obra de l'artista Paul Cézzane

# data[].attributes.body
Creada al 1892 per Paul Gauguin

# data[].attributes.body
Obra de Pablo Picasso creada al 1955

# data[].attributes.body
Obra creada al 2009 per Ai Weiwei

# data[].attributes.body
Obra creada per l'artista Katharina Grosse al 2017

# data[].attributes.body
Obra del reconegut Francis Bacon creada al 1969

# data[].attributes.body
Creada al 1991 per Damien Hirst

# data[].attributes.body
Creada entre 1974–1979 per Judy Chicago

# data[].attributes.attachment_link.readable_text
The Dinner Party és el títol d'una instal·lació de l'artista feminista Judy Chicago. Àmpliament considerada com la primera obra d' art feminista èpica, funciona com una història simbòlica de la dona en la civilització occidental. Hi trobem 39 serveis disposats al llarg d'una taula en forma triangular, les comensals són 39 dones cèlebres, pertanyents a la mitologia o a la història. Així entre les convidades hi trobem noms com Gea, Safo, Susan B. Anthony, Virginia Woolf o Sojourner Truth.

Cada servei és un homenatge dedicat a una dona cèlebre, i inclou un plat pintat a mà de ceràmica, coberts de ceràmica, un calze, un tovalló amb marges daurats i unes estovalles brodades amb el seu nom. La taula es troba damunt d'un terra/plataforma, anomenada Patrimoni, enrajolat amb més de 2.000 rajoles blanques amb forma de triangle, en les quals s'hi pot llegir el nom de 999 dones que han marcat una fita important en la història.

L'execució de l'obra va durar 5 anys, entre 1974 i 1979. I tot i la seva dimensió va realitzar una gira internacional i va recórrer un total de sis països, va estar exposada en 16 seus diferents, i va la van visitar un total de 15 milions d'espectadors. El 1996 va ser retirada i sotmesa a un procés de restauració. Des del 2007 està exposada de forma permanent al Centre d'Art Feminista Elisabeth A. Sackler del Museu de Brooklyn a Nova York.

The Dinner Party va ser una obra creada per l'artista Judy Chicago amb la col·laboració de nombroses voluntàries i voluntaris. L'objectiu final de l'obra era "finalitzar el cicle d'invisibilització al que han estat sotmeses les dones al llarg de la història". La taula té forma de triangle equilàter i fa 14.63m per costat. A cada costat del triangle hi ha disposat 13 serveis individuals, en total 39 al llarg de tota la taula. La primera taula acull dones des de la Prehistòria fins a l' Imperi Romà, la segona des dels inicis del cristianisme fins a la Reforma i la tercera de la Revolució Americana fins al moment de la creació de l'obra..

Es va tardar cinc anys a finalitzar l'obra, i va tenir un cost de 250.000 dòlars, que no inclou el treball dels voluntaris. Es va començar amb un grup de 25 voluntàries. Aquesta plantilla inicial es va anar ampliant a mesura que avançaven els treballs, finalment hi van participar uns 400 voluntaris, 125 dels quals van col·laborar més intensament els darrers 3 anys del projecte. Tot i el gran nombre de mans que hi treballen, el disseny era obra en exclusiva de Judy Chicago, així com les decisions finals sobre qualsevol aspecte de l'obra.

Al principi de l'obra el disseny dels plats era pla, però a mesura que avança el projecte van adquirint volum i forma. Paral·lelament al treball manual es va dur a terme una tasca de documentació, publicació i exposició de tres llibres per proporcionar informació bàsica sobre cada dona inclosa en el projecte. La forma triangular no és escollida a l'atzar, té molta importància, ja que tradicionalment ha estat vinculada a la feminitat. Pel que fa al número 13, fa referència a les persones que van assistir a l'últim sopar (de Jesucrist), es tracta d'una comparació important, ja que en aquest sopar només hi van assistir homes.

La primera ala de la taula està dedicada a les Deesses de la Prehistòria fins Hipàcia, a l'època de l'imperi Romà. Aquesta secció abraça el sorgiment i la decadència del món clàssic. La llista de les dones que s'inclouen en aquesta taula són: Deessa mare, Deessa de la fertilitat, Ixtar, Kali, Deessa serp, Sofia, Amazones, Hatxepsut, Judit, Safo de Lesbos, Aspàsia de Milet, Boudica i Hipàcia.

La segona ala de la taula comença amb el sorgiment del cristianisme i finalitza al segle xvii en època de la Reforma. Les dones d'aquesta ala són: Marcel·la de Roma, Brígida d'Irlanda, Teodora, Roswitha de Gandersheim, Trotula de Ruggiero, Elionor d'Aquitània, Hildegarda de Bingen, Petronilla de Meath, Christine de Pisan, Isabel d'Este, Elisabet I d'Anglaterra, Artemisia Gentileschi i Anna Maria van Schurman.

A la tercera es representa l'era de la revolució, comença i recorre tot el segle xx. Les dones que s'hi representen són: Anne Hutchinson, Sacajawea, Caroline Herschel, Mary Wollstonecraft, Sojourner Truth, Susan B. Anthony, Elizabeth Blackwell, Emily Dickinson, Ethel Smyth, Margaret Sanger, Natalie Clifford Barney, Virginia Woolf i Georgia O'Keeffe.

La plataforma està sota la taula, i inclou els noms de 999 dones inscrits sobre les rajoles de ceràmica. En total són 2304 rajoles en forma triangular. Els noms estan escrits amb el tipus d'escriptura cursiva Palmer. Les dones que configuren aquesta plataforma han de tenir un o diversos d'aquest requisits:

Haver fet una valuosa contribució a la societat

Haver treballar per millorar la condició de les dones

La seva vida i la seva obra han servit per il·luminar aspectes significatius de la història de les dones

Han proporcionat un model per una futur més igualitari.

La instal·lació anava acompanyada d'una sèrie de panels informatius en els quals s'explicaven les funcions de cada nom que apareix a terra i el motiu pel qual s'associa a un servei/convidada o a una altra.

The Dinner Party va provocar moltes opinions enfrontades entre el públic, però sobretot entre la crítica. Mentre que algunes crítiques més properes al feminisme l'elogiaven, com és el cas de Lucy R. Lippard, altres van ser molt més crítics inclús barroers a l'hora de valorar l'obra. És el cas de Hilton Kramer, que va declarar que l'obra era "una vulgaritat", "kitch" o "més apropiat per una campanya publicitària que per una obra d'art". Altres crítiques que es van fer a l'obra de Judy Chicago van ser que no havia tingut en compte les dones negres. J. Hortense Spillers va criticar que només inclogués una dona negra dins del seu projecte, Sojourner Truth.

Alario Trigueros, M. Teresa: Arte y feminismo. Ed. Nerea.San Sebastian. 2008. ISBN 9788496431232

Chadwick, Whitney: Mujer, arte y Sociedad. Destino. Madrid. 1992. ISBN 84-233-2247-5

Chicago, Judy: The dinner party: from creation to preservation. Merrell. Londres. 2007. ISBN 1-85894-370-1

Chicago, Judy: The Dinner party : a symbol of our heritage, Chicago: Anchor Press/Doubleday. 1979

Gerhard, Jane F.: The Dinner Party. Judy Chicago and the power of popular feminisme. 1970-2007. 2013. University of Georgia Press. ISBN 0820344575

Grosenick, Uta: Woman Artist. Mujeres artistas de los siglos XIX y XX. Taschen. Colonia. 2001. ISBN 3-8228-1728-7

Martinez-Collado, Ana: Tendenci@s. Perspectivas feministes en el arte actual. Ed. Autor-Editor. Madrid. 2005. ISBN 9788460943006

Mayayo, Patricia: Historias de mujeres, historias del arte. Madrid, Cátedra, 2003

# data[].attributes.attachment_link.title
The Dinner Party - Viquipèdia, l'enciclopèdia lliure

# data[].attributes.attachment_link.description
The Dinner Party és el títol d'una instal·lació de l'artista feminista Judy Chicago. Àmpliament considerada com la primera obra d' art feminista èpica, funciona com una història simbòlica de la dona en la civilització occidental. Hi trobem 39 serveis disposats al llarg d'una taula en forma triangular, les comensals són 39 dones cèlebres, pertanyents a la mitologia o a la història.

# data[].attributes.body
Creada al 1989 de Barbara Kruger

# data[].attributes.headline
“Do Women Have to Be Naked to Get into the Met Museum?”

# data[].attributes.subject
“Do Women Have to Be Naked to Get into the Met Museum?”

# data[].attributes.body
Creada al 1989 per Guerrilla Girls

# data[].attributes.body
Creada al 2014 per Colectiva, art contemporani

# data[].attributes.body
Yayoi Kusama al 1965 per Yayoi Kusama

# data[].attributes.body
Creada al 2007 per Doris Salcedo

# data[].attributes.body
Creat al 1998 per Tracey Emin

# data[].attributes.body
Creat entre 1977 i 1980 per Cindy Sherman

# data[].attributes.body
Creat al 1992 per enny Saville

# data[].attributes.body
Creat al 1998 per Cecily Brown

# data[].attributes.body
Creat al 1994 per Marlene Dumas

# data[].attributes.body
Creat al 2004 per Julie Mehretu

# data[].attributes.body
Creada al 2016 per Njideka Akunyili Crosby

# data[].attributes.body
Creat al 2017 per Kara Walker

# data[].attributes.body
Creat al 2009 per Chantal Joffe

# data[].attributes.body
Creat al 2007 per Jenny Holzer

# data[].attributes.body
Creat al 1988 per Paula Rego

# data[].attributes.body
Creat al 2011 per Chiharu Shiota

# data[].attributes.body
Creat al 1907 per Hilma af Klint

# data[].attributes.body
Creat al 1959 per Carmen Herrera

# data[].attributes.body
Creada al 1950 de René Magritte

Una pintura surrealista que presenta un món on objectes quotidians desafien les lleis de la gravetat i la lògica

# data[].attributes.body
Una sèrie de pintures i collages que exploren la llibertat i el desig en escenaris de plaer o violènci de Wardell Milan

# data[].attributes.body
Feta al 2002 per Ron Mueck

Una escultura hiperrealista d'un rostre humà en gran escala que provoca una sensació d'inquietud.

# data[].attributes.body
Una exposició que presenta obres de pintors de Nord-amèrica, Brasil, Gran Bretanya i Alemanya, que referencien el cinema

El relacionaria amb el concepte Hibridació

# data[].attributes.body
Les seves pintures i dibuixos presenten figures icòniques femenines que habiten espais ambigus, fusionant influències orientals i occidentals

El relacionaria amb el concepte Hibridació

# data[].attributes.headline
Installation view of Ceremonies Out the the Air

# data[].attributes.subject
Installation view of Ceremonies Out the the Air

# data[].attributes.body
Ralph Lemon, al 2007 el coreògraf i artista contemporani que fusiona dansa, escriptura, vídeo i art visual, creant experiències immersives que desdibuixen les fronteres entre espectador i artista.

El relacionaria ab el concepte de la Dansa al Body Art

# data[].attributes.body
De Amalia Dianor, Una peça de dansa que tributa a les danses urbanes globals com el waacking, el krump i el break dance, explorant l'energia i la comunitat

Ho relacionaria amb el concepte de la Dansa al Body Art

# data[].attributes.body
Feta al 1993 per Nam June Paik, la relacionaria amb el conepte digital

# data[].attributes.body
Creada entre 1977- 1980 per Cindy Sherman, es fotografia interpretant personatges imaginaris de pel·lícules inexistents. Juga amb la frontera entre la realitat i la ficció.

# data[].attributes.body
Creat al 1993 per Jeff Wall, Una fotografia hiperrealista que sembla documental, però és completament escenificada. Wall combina realitat i ficció per reflexionar sobre la construcció de la imatge.

# data[].attributes.body
Creat al 1991 per Chuck Close, Retrat hiperrealista fet amb una tècnica minuciosa

# data[].attributes.body
Creada al 1996 per Ron Mueck. Escultura de silicona a mida reduïda que mostra el pare de l’artista mort.

# data[].attributes.body
Feta per Patricia Piccinini al 2002. Escultura que combina trets humans i animals, explorant la bioètica. Barreja natura, ciència i imaginació.

# data[].attributes.body
Creada per Matthew Barney emtre 1994 i 2002. Sèrie de films, escenografies i escultures que barregen esport, mite, biologia i fantasia, es una obra total d’hibridació de llenguatges i gèneres.

# data[].attributes.body
De Marina Abramović al 1974, l’artista posa el seu cos a disposició del públic amb 72 objectes, des de flors fins a armes, proper al body art però amb una dimensió performativa que recorda la dansa pel control del moviment.

# data[].attributes.body
Creat al 1980 per Stelarc, l’artista utilitza tecnologia per ampliar les capacitats físiques del seu cos, convertint-lo en una mena de màquina viva. Fusiona moviment corporal i art tecnològic.

# data[].attributes.body
Creat per Rafael Lozano al 2006, instal·lació interactiva amb bombetes que bateguen al ritme del pols dels visitants. L’obra connecta tecnologia, biologia i participació col·lectiva.

# data[].attributes.body
Creat al 2018, es un espai immersiu digital amb projeccions, llums i sensors que reaccionen als moviments dels espectadors. Dissol la frontera entre art i espectador, entre món físic i digital.

# data[].attributes.body
Creat al 2003, construeix una utopia efímera dins d’un espai industrial, fent que el públic experimenti una realitat artificial i alhora contemplativa sobre la natura i el canvi climàtic.

# data[].attributes.body
Creat al 2015 per Laurie Ardenson, combina art, tecnologia i activisme. L’ús d’hologrames i transmissions digitals crea una experiència híbrida entre presència física i virtualitat, qüestionant els límits de la llibertat i la identitat.

# data[].attributes.body
Robert Smithson

1970

Land Art

# data[].attributes.body
Kazimir Malevich

1915

Suprematisme

# data[].attributes.body
Frida Kahlo

1939

Art modern mexicà

# data[].attributes.body
Yayoi Kusama

1965

Art contemporani