# data[].attributes.body
R

# data[].attributes.body
E

# data[].attributes.body
G

# data[].attributes.body
G

# data[].attributes.body
I

# data[].attributes.body
N

# data[].attributes.body
nevim

# data[].attributes.body
Článek 21 Listiny základních práv a svobod říká: „Občané mají právo podílet se na správě veřejných věcí přímo nebo svobodnou volbou svých zástupců.“

Celostátní referendum

editovat

Česká ústava referendum předpokládá ve svém čl. 2 odst. 2, který zní: „ústavní zákon může stanovit, kdy lid vykonává státní moc přímo.“ Zůstává tedy přímo na ústavním zákonu, zda zavede referendum obecně, nebo jen pro daný konkrétní případ, pro který bude vydán. Do ustavení Senátu v roce 1996 nebyl žádný návrh zákona o obecném referendu v Poslanecké sněmovně schválen;[7][8][9] po ustavení Senátu byl zákon schválen v Poslanecké sněmovně v roce 2001,[10] a v roce 2005[11] následně pak zamítnut Senátem. V dubnu 2012 vláda předložila Poslanecké sněmovně další z návrhů zákona o celostátním referendu.[12] Po prvním čtení vydal Ústavně právní výbor 26. 4. 2013 usnesení o přerušení jednání. Vláda na svém jednání 26. února 2014 odmítla další poslanecký návrh ústavního zákona o celostátním referendu a předložila sněmovně vlastní návrh zákona 28. 7. 2015.[13] V září 2015 byl vládě a následně poslaneckým klubům představen alternativní návrh ústavního zákona o celostátním referendu Bc. Patrika Doležala na základě občanské iniciativy.[14] Dne 26. září 2016 byl občanský návrh zákona předloniggeržen prezidentu České republiky.

Pro referendum o přistoupení Česka k Evropské unii byl vydán speciální ad hoc ústavní zákon č. 515/2002 Sb.[15]

# data[].attributes.body
Charakteristika. Referendum je jednou z forem přímé demokracie. V referendu se však obvykle nehlasuje o osobách, čímž se liší od voleb.

# data[].attributes.body
to jsem jaa

# data[].attributes.body
Referenda lze rozlišovat:[6]

podle závaznosti výsledku na závazné a doporučující (konzultativní)

podle jejich právní nutnosti na obligatorní a fakultativní

podle území, kde se konají, například celostátní, krajská a místní

# data[].attributes.headline
Referendum (z latinského referendus, které znamená „věc, o níž má být podána zpráva“),[1] někdy též plebiscit, česky také všelidové hlasování, je rozhodnutí všech občanů nebo i všech obyvatel v otázkách zákonodárných nebo výkonných.

# data[].attributes.subject
Referendum (z latinského referendus, které znamená „věc, o níž má být podána zpráva“),[1] někdy též plebiscit, česky také všelidové hlasování, je rozhodnutí všech občanů nebo i všech obyvatel v otázkách zákonodárných nebo výkonných.

# data[].attributes.headline
Charakteristika. Referendum je jednou z forem přímé demokracie. V referendu se však obvykle nehlasuje o osobách, čímž se liší od voleb. V některých případech mohou autoritářští vůdci státu využívat referenda k legitimizaci své moci (schválení převratu, prodloužení funkčního období; k tomu přistoupili nejnověji např.

# data[].attributes.subject
Charakteristika. Referendum je jednou z forem přímé demokracie. V referendu se však obvykle nehlasuje o osobách, čímž se liší od voleb. V některých případech mohou autoritářští vůdci státu využívat referenda k legitimizaci své moci (schválení převratu, prodloužení funkčního období; k tomu přistoupili nejnověji např.

# data[].attributes.body
Nějaká forma

# data[].attributes.body
Nevím.

Neudělali na nás nějaký referendum komunist nějak okolo 90'?

# data[].attributes.body
Referendum je jednou z forem přímé demokracie. V referendu se však obvykle nehlasuje o osobách, čímž se liší od voleb. V některých případech mohou autoritářští vůdci státu využívat referenda k legitimizaci své moci (schválení převratu, prodloužení funkčního období; k tomu přistoupili nejnověji např. vládci některých zemí Střední Asie[2][3] či v roce 2014 Vladimir Putin po anexi Krymu).

V mnoha demokratických státech světa jsou rozhodnutí přijatá ve všelidovém hlasování pro volené reprezentanty a státní správu závazná a právo na referendum je zakotveno v ústavě. Příkladem je Švýcarsko a Lichtenštejnsko (od roku 1848), ale i (v různě vyvinuté podobě) většina států USA, částečně Irsko, všechny spolkové země Německa [4] (například v Bavorsku od roku 1995, v prvním desetiletí 835 referend, 1371 iniciativ[5]) nebo Itálie. Základní otázky jsou podřízeny rozhodnutí občanů v povinném referendu. Zatímco rozhodnutí v jiných záležitostech jsou předmětem fakultativního referenda, které je vyvoláno závaznou občanskou iniciativou. Např. referenda o schválení tzv. ústavy EU se v té či oné formě konaly v řadě členských zemí EU, přičemž občané Francie a Nizozemska v létě 2005 návrh odmítli. (Vzdor tomu obě vlády přistoupily po několika měsících k nové, parlamentární proceduře, a znění ústavy byla nakonec ratifikováno.)

# data[].attributes.body
Referendum (z latinského referendus, které znamená „věc, o níž má být podána zpráva“),[1] někdy též plebiscit, česky také všelidové hlasování, je rozhodnutí všech občanů nebo i všech obyvatel v otázkách zákonodárných nebo výkonných.

# data[].attributes.body
nevim

# data[].attributes.headline
Charakteristika. Referendum je jednou z forem přímé demokracie. V referendu se však obvykle nehlasuje o osobách, čímž se liší od voleb. V některých případech mohou autoritářští vůdci státu využívat referenda k legitimizaci své moci (schválení převratu, prodloužení funkčního období; k tomu přistoupili nejnověji např.

# data[].attributes.subject
Charakteristika. Referendum je jednou z forem přímé demokracie. V referendu se však obvykle nehlasuje o osobách, čímž se liší od voleb. V některých případech mohou autoritářští vůdci státu využívat referenda k legitimizaci své moci (schválení převratu, prodloužení funkčního období; k tomu přistoupili nejnověji např.