# data[].attributes.body
O samostalnosti Hrvatske od Jugoslavije priča se još i prije 90-ih godina. Ali događaji koji su pokrenuli pokret za samostalnost su osnivanja hrvatskih stranki (HSLS i HDZ) i osnivanje prvih višestranačkih parlamentarnih izbora na kojima je pobjedio Franjo Tuđman i HDZ. kasnije je organiziran referendum o suverenosti i samostalnosti (Dan Neovisnosti). U nastavku su se događali mnogi sukobi, ratovi i prve žrtve. Događali su se ratovi na prostorima i izvan Hrvatske (rat u sloveniji koji je trajao 10 dana sa 70 poginulih), ali nisu te države ni približno stradale kao Hrvatska.Sukobe u Hrvatskoj započela je srpska Balvan Revolicija. U Našoj državi je na svakom prostoru vođen rat, svugdje južnije od Osijeka. Najviše su propatili grad Vukovar i Dubrovnik. Čak nakon svih tih krvavih bitki Hrvatska je dobila neovisnost i porazila srpske snage. Hrvatska je priznata članicom Ujedinjenih Naroda 22. svibnja 1992. godine a Europska zajednica priznala je Hrvatsku kao samostalnu republiku 15. siječnja 1992. godine.

# data[].attributes.body
Prvi višestranački parlamentarni izbori održani su u travnju i svibnju 1990. godine. Pobjedio je HDZ sa Franjom Tuđmanom kao vođom stranke. 30. svibnja 1990. godine zasjedao je novi višestranački Sabor na kojem je Franjo Tuđman proglašen predsjednikom Hrvatske. Potkraj 1990. godine Sabor je proglasio novi hrvatski Ustav. Hrvatski je Sabor 25. lipnja 1991. donio odluku o suverenosti i samostalnosti Republike Hrvatske.

Odluku o konačnom raskidu državno-pravnih veza s ostalim republikama i pokrajnama SFRJ-a donosi Sabor 8. listopada 1991. godine.

# data[].attributes.body
Srbski pobunjenici unutar Hrvatske nisu bili zadovoljni s idejom da Hrvatska postane neovisna samostalna država, te su postavljali barikade od balvana i stijena na hrvatske ceste kako bi poremetili promet. Taj se događaj u povjesti zove ''Balvan-Revolucija''.

31. ožujka 1991. na Uskrs hrvatska policija je potisnula srpske pobunjenike iz prostora Plitvičkih Jezera, ali potom je ubijen hrvatski policajac Josip Jović i on postaje prva hrvatska žrtva u Domovinskom ratu. U svibnju iste godine hrvatski policajci ušli su u Borovo selo kako bi oslobodili dvojcu kolega ali na nesreću upadaju u zasjedu te je poginulo 12 policajaca i još ih je mnogo ranjeno. Zbog svih nesreća koje Hrvatska prolazi morala je osnovati vojsku te je u Zagrebu u svibnju 1991. godine osnovan Zbor Narodne Garde (ZNG) koji poslije postaje Hrvatska Vojska (HV). JNA je stala na stranu pobunjenika (Srba) tako što je davala oružje srpskim vojnicima i pobunjenicima te sama napadala Hrvatsku. UN je proglasio embargo (zabranu) da se uvoze oružja i ratna oprema u Jugoslaviju što je još više oslabilo Hrvatsku jer joj je već falilo oružja. U jesen 1991. hrvatske snage osvojile su mnoge vojarne JNA koje su u sebi imale mnogo oružja, opreme, ratnih vozila i sl. JNA i Srbija zauzle su sljedeće prosotre u hrvatskoj: krajnji istok Hrvatske, dio zapadne Slavonije, velike dijelove Banovine, Korduna i Like, zaleđe Zadra, prostor oko Dubrovnika. Teže štete od bombardiranja i pucnjave prošli su Osijek, Vinkovci, Slavonski Brod, Sisak, Karlovac, Zadar, Gospić i Šibenik. Najteže štete su primili grad Vukovar i Dubrovnik.

# data[].attributes.body
Vukovar je od kolovoza do studenog 1991. bio pod opsjedom JNA, paravojnih postrojbi iz Srbije i srpskih pobunjenika u Hrvatskoj. 2000 branitelja je branilo grad Vukovar od 30000 bolje naružanih napadača (Srba i JNA). Zapovjednik hrvatske obrane bio je Mile Dedaković Jastreb. Osobe s važnim ulogama i zadacima u obrani grada također su Blago Zadro i Branko Borković. Tijekom opsade ubijeno je nekoliko tisuća civila i branitelja ukupno. Vjeruje se da su napadači u tom periodu izgubili 3000 vojnika i nekoliko stotina oklopnih vozila. 18. studenog 1991. veći dio grada je pao u ruke neprijatelja i taj se datum smatra državim praznikom kao ''Dan sjećanja na žrtve Domovinskog rata i Dan sjećanja na žrtve Vukovara i Škabrnje''. Oni koji su bili zarobljeni nakon pada Vukovara su bili ubijeni ili protjerani i pokradeni ili odvedeni u logore. JNA i Srbi su masakrirali 260 civila i branitelja te ih pokopali na masovnoj grobnici na Ovčari. Otpor koji je bitka u Vukovaru pružala je znatno usporio dalji provod Srpskih snaga na dalje hrvatske prostore. Slike urušenih gradova i strahota iz Hrvatske su se proširile u medijima te je i to ubrzalo međunarodno priznanje Hrvatske kao samostalnu državu te je UN počeo davati vojnu podršku Hrvatskoj.

# data[].attributes.attachment_caption
Samostalna Republika Hrvatska, članica Ujedinjenih Naroda

# data[].attributes.body
15. Siječnja 1992. godine Europska zajednica priznala je Republiku Hrvatsku kao samostalnu državu. SAD ju priznaje u travnju iste godine. Hrvatska postaje članicom UN-a 22. svibnja 1992. godine. Malo ranije nego što je Hrvatska priznata potpisano je primirje kojim je trećina Hrvatske ostala privremeno okupirana, dok su na tim prostorima raspoređene vojne snage UN-a koje nose ime UNPROFOR (United Nations PROtection FORces). UNPROFOR je trebao razoružati Srpske snage koje su ostale u prosotrima okupirane Hrvatske te bi se teritoriji postupno vračao pod hrvatski nadzor.

# data[].attributes.body
U vrijeme primirja događale su se mnoga prekidanja primirja te su neka naselja jos uvjek bila ugrožena i pod pritiskom Srba. Operacijama Čagalj i Tigar i Oslobođena zemlja deblokiran je Dubrovnik i oslobođen je jug Hrvatske. U siječnju 1993. Operacijom Gusar oslobođeno je Zadarsko zaleđe, Masleničko Ždrilo i zračna luka Zemunik. Plan Z4 je kompromis osnovan u Zagrebu i osnovali su ga četvero močnih čimbenika u međunarodnoj zajednici: UN, Europska zajednica, SAD i Rusija. Sporazum Z4 zastupao je visok stupanj autonomije za područja u kojima su Srbi imali većinu prije rata. Republika Srpska Krajina bi tim sporazumom trebala bit potpuno neovisna i imati vlastitu vladu, sud, predsjednika i sl. ali bi ih UN morao potpuno razoružati u roku od 5 godina. Hrvatska bi imala nadzor nad granicama. Srpski su predstavnici odbili plan te se utvrdilo da Hrvatska mora vratiti izgubljeni teritoriji vojnim putem. Operacijom Bljesak oslobođena je zapadna Slavonija, tokom operacije poginulo je pedesetak hrvatskih vojnika i policajaca dok su srpske snage djelom uništene i zarobjeno je 1200 vojnika. Operacija je trajala od 1. do 4. svibnja i njom je oslobođen promet istok-zapad. Operacija Oluja počela je u zoru 4. kolovoza 1995. godine. Trajala je isto samo par dana kao i operacija Bljesak. U prijepodne drugog dana operacije 7. i 4. gardijska brigada oslobodile su Knin. 5. kolovoza 1995. se danas slavi kao ''Dan pobjede i domovinske zahvalnosti''. Do 7. kolovoza hrvatske snage oslobodile su cijelu Dalmaciju, Liku, Kordun i Banovinu... Glavni zapovjednik Oluje je bio Zvonimir Červenko koji je tada bio načelnik Glavnog stožera Oružanih snaga Republike Hrvatske. Mobilizirano je više od 100 000 vojnih obveznika. U operaciji poginulo je 196 hrvatskih vojnika dok su Srbi izgubili trostruko više vojnika. Tijekom operacije oslobođeno je 10 400 četvornih kilometara.

# data[].attributes.body
U želji da se izbjegnu nove žrtve s obje strane, pregovaranjem i potpisivanjem temeljnog ugovora za istočnu Slavoniju, Baranju i zapadni Srijem u studenome 1995. godine vraćao se hrvatski teritoriji ne nasilnim putem. U siječnju 1996. Vijeće sigurnosti UN-a donjelo je rezoluciju o početku ne nasilne reintegracije hrvataskog teritorija. Mnogi su bili nezadovoljni tom idejom i sporazumom jer su smatrali da ce takav proces reintegracije biti pre spor. Na kraju u prosincu 1997. godine Vijeće sihurnosti jednoglasno donosi odluku o završetku prijelazne uprave. 15. siječnja 1998. godine Istočna Slavonija, Baranja i Zapadni srijem ponovno postaju dio Republike Hrvatske

# data[].attributes.body
U Domovinskom ratu poginulo je više od 8000 hrvatskih branitelja i otp. 7000 civila. na ta dva broja dodamo još i nestale dobivamo približno 16 000 smrtno stradalih. Srbi su izgubili 6000 ljudi od kojih su 2000 civili. Više od 30 000 je ranjeno i mnogi su postali invalidi. Od 1991. počeli su masovni progoni ljudi te protjerivanje hrvatskog stanovništva, samo 1991. prognano je više od 325 000 ljudi. Većina je privremeno smještena u dijelove Hrvatske koji nisu bili zahvaćeni ratom ili su pobjegli u druge zemlje. To su najčešće bile zapadnoeuropske zemlje.

# data[].attributes.body
Uz izgubljene živote materijalna šteta je bila ogromna. Bombandiranja, granatiranja i metci uništili su naselja, sela, gradove, domove i zgrade. mnoge prometnice su proživile veće štete kao što su ceste, pruge, željeznice, mostovi i sl. Ukupna ratna odšteta se procjenjuje na 32,5 milijardi eura. Gospodarske aktivnosti su bile otežane zbog blokiranih prolaza i cesta. Završetak rata omogućio je postupan oporavak turizma i ostali gospodarskih grana.