# data[].attributes.body
La finalul lecției, elevii vor putea să clasifice ideologiile politice în Europa, să identifice caracteristicile fiecăreia și să le compare în funcție de trăsături și impact istoric.

# data[].attributes.body
Elevii vor învăța să diferențieze regimurile politice totalitare, democratice și autoritare cu exemple specifice.

# data[].attributes.body
Ce definesc regimurile politice și care sunt caracteristicile ideologiilor lor?

# data[].attributes.body
Profesorul va prezenta noțiuni teoretice despre regimurile politice totalitare (comuniste, fasciste, naziste) și democratice cu exemple din Europa.

# data[].attributes.attachment_link.title
Intre Totalitarism Si Democratie - Istoria BAC -  EP 3 din 14

# data[].attributes.headline
Activitate de grup: Analiza ideologiilor

# data[].attributes.subject
Activitate de grup: Analiza ideologiilor

# data[].attributes.body
Elevii, organizați în grupuri, vor analiza caracteristicile ideologiilor distincte și vor prezenta concluziile prin Padlet.

# data[].attributes.attachment_link.readable_text
Secolul al XX-lea între democrație și totalitarism în Europa

În perioada interbelică, în Europa, întâlnim atât state democratice, cât și state totalitare:

țări cu un regim democratic:

țări cu un regim totalitar:

state cu un regim totalitar de extremă stângă (comunism): URSS

state cu un regim totalitar de extremă dreaptă (fascism, nazism): Italia, Germania

Trăsăturile democrației

Trăsăturile totalitarismului

inexistența principiului separării puterilor în stat → toată puterea este concentrată în mâinile unui singur om / unui grup restrâns de oameni

unipartidismul (partidul unic)

cultul personalității

economie dirijată

nerespectarea drepturilor și libertăților cetățenești

teroarea

poliția politică

controlul statului asupra individului

Cauzele instaurării totalitarismului

criza economică → creșterea ratei de șomaj, scăderea nivelului de trai

nemulțumirea față de prevederile tratatelor de pace încheiate la Paris

Regimuri totalitare

Comunismul

regim totalitar de extremă stângă

are la bază ideologia marxist-leninistă

teoreticieni: Karl Marx, Friedrich Engels, Vladimir Ilici Lenin

25 octombrie 1917: revoluția bolșevică din Rusia → comuniștii preiau puterea

trăsături:

reprezintă teoria clasei proletare (muncitoare)

susține lupta de clasă → proletariatul trebuia să preia puterea de la burghezi

partid unic: PCUS

cultul personalității (Stalin = Marele Conducător)

naționalizarea fabricilor, uzinelor, băncilor

colectivizarea agriculturii

poliție politică: CEKA, NKVD, KGB

desființarea proprietății private

teroarea

existența gulagurilor

încălcarea drepturilor și libertăților cetățenești

Fascismul

regim totalitar de extremă dreaptă

prezintă mai multe variante: nazism (Germania), legionarism (România)

octombrie 1922: „Marșul asupra Romei" → Benito Mussolini preia puterea

trăsături:

redobândirea onoarei națiunii italiene după modelul Romei Antice

antisemitism

partid unic: Partidul Fascist

cultul personalității (Benito Mussolini = Il Duce)

anticomunism

naționalism exacerbat

economia era organizată pe principii corporatiste

poliție politică: OVRA

teroarea

încălcarea drepturilor și libertăților cetățenești

Nazismul

regim totalitar de extremă dreaptă

a fost formulat ca ideologie de Adolf Hitler în lucrarea „Mein Kampf" („Lupta mea")

alegerile din toamna anului 1932 → naziștii ajung la putere în ianuarie 1933

trăsături:

antisemitism

anticomunism

naționalism exacerbat

teoria rasei ariene

teoria spațiului vital

cultul personalității (Adolf Hitler = Fuhrer)

partidul unic: NSDAP

poliție politică: Gestapo

Secolul al XX-lea - între democrație și autoritarism în România

Regimurile politice din România în secolul al XX-lea

1901-1938: regim democratic

votul universal

pluripartidismul

separarea puterilor în stat

1938-1940: regim autoritar

partidul unic: Frontul Renașterii Naționale

cultul personalității

cenzura

regele deținea întreaga putere

1940-1941: România devine un stat național-legionar

Ion Antonescu a guvernat cu sprijinul legionarilor

regimul politic din România capătă caracteristicile unui regim totalitar de extremă dreaptă

1941-1944: regim de dictatură militară

întreaga putere era concentrată în mâinile mareșalului Ion Antonescu

Ion Antonescu guverna prin decrete-legi

1948-1989: regim comunist

partid unic: Partidul Muncitoresc Român / Partidul Comunist Român

cenzura

teroarea

poliție politică: Securitatea

naționalizarea fabricilor, uzinelor, băncilor

colectivizarea agriculturii

1990-prezent: regim democratic

votul universal

pluripartidismul

separarea puterilor în stat

Trăsăturile regimului politic în România interbelică

dispare rotativa guvernamentală

dispar partidele conservatoare

Partidul Național Liberal își consolidează pozițiile

apar noi partide: Partidul Țărănesc, Partidul Național Român (din Transilvania), Partidul Comunist Român, Partidul Național Țărănesc (creat prin fuziunea Partidului Țărănesc cu Partidul Național Român) este a doua forță politică din țară

apar și se afirmă partidele minorităților naționale

apar și se impun partidele extremiste: Liga Apărării Național Creștine, Legiunea Arhanghelul Mihail, Garda de Fier, Totul pentru Țară

viața politică a evoluat de la democrație la autoritarism

Partide politice interbelice
Partidul Național Liberal:

personalități: Ionel Brătianu, Vintilă Brătianu, I.G. Duca, Ștefan Zeletin

baza socială: burghezia, elemente orășenești (profesori, ingineri, medici, avocați, funcționari)

promovează neoliberalismul → statul trebuie să intervină în sectorul economic → interesul național primează în fața celui individual

obiective:

dezvoltarea industriei naționale (doctrină: „Prin noi înșine")

lărgirea dreptului de vot

valorificarea resurselor naturale ale țării pentru dezvoltarea societății românești

realizări: reforma agrară și electorală, Constituția din 1923

Partidul Național Țărănesc:

personalități: Iuliu Maniu, Ion Mihalache, Virgil Madgearu

baza socială: burghezia mică și mijlocie, țărănimea, intelectualii

promovează doctrina „porților deschise" → statul român nu era capabil să susțină din punct de vedere financiar investițiile în industrie → acceptă infuzia de capital străin

în concepția național-țărăniștilor, agricultura trebuie să aibă rolul principal → România trebuia să fie un stat țărănesc

Extrema stângă:

reprezentată de Partidul Comunist Român

personalități: Marcel Pauker, Lucrețiu Pătrășcanu

baza socială: muncitorii

promovează o politică antinațională → susține dreptul popoarelor la autodeterminare → în 1924 este scos în afara legii

obiectivul principal al comuniștilor era instaurarea prin revoluție a dictaturii proletariatului și realizarea societății comuniste

Extrema dreaptă:

reprezentată de Liga Apărării Național Creștine (1923), Legiunea Arhanghelul Mihail (1927), Garda de Fier (1930), Totul pentru Țară (1933)

personalități: A.C. Cuza, Corneliu Zelea Codreanu, Horia Sima

bază socială: tineri, studenți, preoți, elemente ale muncitorimii și burgheziei cu vederi antisemite

grupările de extremă dreaptă aveau la bază o doctrină antisemită, antidemocratică și anticomunistă

partidele de extremă dreaptă urmăreau eliminarea evreilor din viața politică și educarea tineretului în spirit creștin și naționalist

legionarii considerau că ei sunt singurii capabili să asigure renașterea noastră națională

pentru a-și atinge scopurile, au recurs la asasinate: prim-miniștrii I.G. Duca (1933) și Armand Călinescu (1939)

pe plan politic urmăreau instaurarea unui regim totalitar → România a fost un stat național-legionar în perioada septembrie 1940 - ianuarie 1941

# data[].attributes.attachment_link.title
Secolul XX - între democrație și totalitarism. Ideologii și practici politice în România și în Europa ⋆ Ora de Istorie

# data[].attributes.attachment_link.description
★ Secolul XX - între democrație și totalitarism. Ideologii și practici politice în România și în Europa ★ Sinteze bacalaureat istorie

# data[].attributes.body
Completează o fișă de lucru care să reflecte clasificarea ideologiilor politice.

# data[].attributes.body
Citește un articol despre compararea regimurilor autoritare și democratice. Pregătește un argument în favoarea unuia dintre regimuri bazat pe caracteristici.

# data[].attributes.attachment_link.readable_text
Autoritarismul este o formă de guvernare care implică o autoritate nelegitimă, în care normele liberale și democratice nu sunt respectate. În regimurile nedemocratice, guvernanții s-au auto-selectat sau dacă au fost aleși, nu pot fi înlăturați de la putere de către cetățeni prin alegeri libere și competitive. În totalitarism, regimurile respective fac uz de o anumită ideologie social-culturală „infailibilă", prin care încearcă să mobilizeze masele și care nu permite pluralismul politic.

Regimurile autoritare, neavând la bază o singură ideologie, își justifică legitimitatea prin diverse motive, precum patriotism sau naționalism, dezvoltare economică, „justiție socială" și necesitatea de a menține ordinea.

O formă extremă a autoritarismului este totalitarismul.

Termenul "autoritarism" a fost introdus în teoria științifică de către teoreticienii Școlii de la Frankfurt, însemnând un anumit set de caracteristici sociale, inerente atât culturii politice cât și conștiinței în masă în general.

Autoritarismul este, în primul rând, un sistem socio-politic bazat pe subordonarea statului sau a liderilor acestuia.

În al doilea rând - o trăsătură socială sau trăsătură de personalitate, caracterizată de încrederea că în societate trebuie să existe loialitate strictă și necondiționată față de domnitor, subordonarea necontestată a oamenilor față de autorități.

Un regim politic compatibil cu principiile autoritarismului înseamnă absența unei democrații autentice, atât în ceea ce privește desfășurarea liberă a alegerilor, cât și în chestiuni de guvernare. Adesea combinată cu dictatura unui individ (un grup individual - o oligarhie), care se manifestă într-un grad sau altul.

Nu există o definiție precisă a autoritarismului, dar se încearcă o serie de măsurători anuale, inclusiv raportul anual al Freedom House despre Freedom in the World.

Următoarea este o listă neexhaustivă de exemple de state care sunt în prezent (sau frecvent) caracterizate ca autoritare:

1. Vincent, Rebecca (). „When the music dies: Azerbaijan one year after Eurovision". Al Jazeera. Over the past several years, Azerbaijan has become increasingly authoritarian, as the authorities have used tactics such as harassment, intimidation, blackmail, attack and imprisonment to silence the regime's critics, whether journalists, bloggers, human rights defenders, political activists or ordinary people taking to the streets in protest.

2. Nebil Husayn, Authoritarianism in Bahrain: Motives, Methods and Challenges, AMSS 41st Annual Conference (29 septembrie 2012); Parliamentary Elections and Authoritarian Rule in Bahrain (13 ianuarie 2011), Stanford University

3. Rausing, Sigrid (). „Belarus: inside Europe's last dictatorship". The Guardian. London.

4. „Belarus's Lukashenko: "Better a dictator than gay"". Berlin. Reuters. . ...German Foreign Minister's branding him 'Europe's last dictator'

5. „Profile: Alexander Lukashenko". BBC News. BBC. . '..an authoritarian ruling style is characteristic of me [Lukashenko]'

6. „Human rights by country - Belarus". Amnesty International Report 2007. Amnesty International. . Arhivat din originalul de la .

7. Elisabeth Bumiller (). „In Cambodia, Panetta Reaffirms Ties With Authoritarian Government". The New York Times.

8. „Amnesty International Report 2009: State of the World's Human Rights". Amnesty International. . Arhivat din original la .

9. Ming Xia, China Rises Companion: Political Governance, The New York Times. See also Cheng Li, The End of the CCP's Resilient Authoritarianism? A Tripartite Assessment of Shifting Power in China (September 2012), The China Quarterly, Vol. 211; Perry Link and Joshua Kurlantzick, China's Modern Authoritarianism (25 mai 2009), The Wall Street Journal; Ariana Eunjung Cha, China, Cuba, Other Authoritarian Regimes Censor News From Iran (27 iunie 2009), The Washington Post.

10. Kennedy, John; Nagao, Haruka; Liu, Hongyan (). „Voting and Values: Grassroots Elections in Rural and Urban China". Politics and Governance. 6 (2): 90. doi:10.17645/pag.v6i2.1331.

11. Ariana Eunjung Cha, China, Cuba, Other Authoritarian Regimes Censor News From Iran (27 iunie 2009), The Washington Post; Shanthi Kalathil and Taylor Boas, Internet and State Control in Authoritarian Regimes: China, Cuba and the Counterrevolution (16 iulie 2001), Carnegie Endowment for International Peace.

12. Amr Adly, The Economics of Egypt's Rising Authoritarian Order, Carnegie Middle East Center, 18 iunie 2014; Nathan J. Brown & Katie Bentivoglio, Egypt's Resurgent Authoritarianism: It's a Way of Life, Carnegie Endowment for International Peace, 9 octombrie 2014; Roula Khalaf, Sisi's Egypt: The march of the security state, Financial Times (19 decembrie 2016); Peter Hessler, Egypt's Failed Revolution, New Yorker, 2 ianuarie 2017.

13. https://foreignpolicy.com/2018/02/05/hungary-and-poland-arent-democratic-theyre-authoritarian/

14. https://slate.com/news-and-politics/2018/04/the-re-election-of-hungarys-authoritarian-prime-minister-disproves-everything-we-thought-we-knew-about-democracy.html

15. Mehrdad Kia, id=BaE3AAAAQBAJ&pg=PA75#v=onepage&q&f=false The Making of Modern Authoritarianism in Contemporary Iran, in Modern Middle East Authoritarianism: Roots, Ramifications, and Crisis (Routledge: 2013; eds. Noureddine Jebnoun, Mehrdad Kia & Mimi Kirk), pp. 75-76.

16. Juan José Linz, Totalitarian and Authoritarian Regimes (Lynne Rienner, 2000), p. 36.

17. Beckert, Jen. "Communitarianism." International Encyclopedia of Economic Sociology. London: Routledge, 2006. 81.

18. „Morocco: The Promise of Democracy and the Reality of Authoritarianism". IAI Istituto Affari Internazionali (în italiană). .

19. Daniel Byman, Pyongyang's Survival Strategy: Tools of Authoritarian Control in North Korea, International Security, Vol. 35, issue 1, pp. 44-74 (Summer 2010); Chico Harlan, In authoritarian North Korea, hints of reform, The Washington Post, 3 septembrie 2012.

20. https://freedomhouse.org/report/freedom-world/2017/oman

21. „Dictators Continue to Score in International Sporting Events". Freedom House.

22. Nikolay Petrov and Michael McFaul, The Essence of Putin's Managed Democracy (18 octombrie 2005), Carnegie Endowment for International Peace; Tom Parfitt, Billionaire tycoon Mikhail Prokhorov who is running in the 4 March election says it is time for evolution not revolution (11 ianuarie 2012), The Guardian; Richard Denton, Russia's 'managed democracy' (11 mai 2006), BBC News.

23. „The Myth of the Authoritarian Model - How Putin's Crackdown Holds Russia Back" (PDF). The Freeman Spogli Institute for International Studies, Stanford. Arhivat din original (PDF) la .

24. Toby Craig Jones, Desert Kingdom: How Oil and Water Forged Modern Saudi Arabia (2011), Harvard University Press, pp. 5, 14-15; Kira D. Baiasu, Sustaining Authoritarian Rule Arhivat în , la Wayback Machine. Fall 2009, Volume 10, Issue 1 (30 septembrie 2009), Northwestern Journal of International Affairs.

25. Heydemann, Steven; Leenders, Reinoud (). Middle East Authoritarianisms: Governance, Contestation, and Regime Resilience in Syria and Iran. Stanford University Press. p. 13. ISBN 978-0804793339.

26. Jakubowski, Andrzej (). Cultural Rights as Collective Rights: An International Law Perspective. Brill - Nijhoff. p. 196. ISBN 978-9004312012.

27. Berk Esena & Sebnem Gumuscub, Rising competitive authoritarianism in Turkey, Third World Quarterly (19 februarie 2016). doi:10.1080/01436597.2015.1135732; Ramazan Kılınç, Turkey: from conservative democracy to popular authoritarianism, openDemocracy (5 decembrie 2015).

28. Neil J. Melvin, Uzbekistan: Transition to Authoritarianism on the Silk Road (Harwood Academic, 2000), pp. 28-30.

29. Shahram Akbarzadeh, "Post-Soviet Central Asia: The Limits of Islam" in Constitutionalism in Islamic Countries: Between Upheaval and Continuity (Oxford University Press, 2012: eds. Rainer Grote & Tilmann J. Röder), p. 428.

30. https://www.economist.com/news/asia/21732574-new-president-less-brutal-his-predecessor-no-democrat-uzbek-spring-has-sprung

31. Human Rights Watch, Venezuela: Chávez's Authoritarian Legacy: Dramatic Concentration of Power and Open Disregard for Basic Human Rights, 5 martie 2013; Kurt Weyland, Latin America's Authoritarian Drift: The Threat from the Populist Left, Journal of Democracy, Vol. 24, No. 3 (July 2013), pp. 18-32.

32. Thomas Fuller, In Hard Times, Open Dissent and Repression Rise in Vietnam (23 aprilie 2013), The New York Times

Lectură suplimentară

de Jürgen Hartmann: Vergleichende Regierungslehre und Systemvergleich. In: Dirk Berg-Schlosser, Ferdinand Müller-Rommel (Hrsg.): Vergleichende Politikwissenschaft. 4. Aufl., Verlag für Sozialwissenschaften, Wiesbaden 1997, ISBN 978-3-8100-3860-9, S. 31 ff.

de Werner Herkner: Lehrbuch der Sozialpsychologie. 6. Aufl., Huber, Bern 2001, ISBN 3-456-81989-7.

de Juan José Linz: Autoritäre Regime. In: Dieter Nohlen (Hrsg.): Wörterbuch Staat und Politik, Piper, München/Zürich 1996, ISBN 3-492-22070-3, S. 40-43.

de Juan José Linz: Totalitäre und autoritäre Regime. Herausgegeben und übersetzt von Raimund Krämer. 3. Auflage. Potsdamer Textbücher 4. WeltTrends, Potsdam 2009. ISBN 978-3-941880-00-9.

de Juan José Linz: Ein autoritäres Regime: Der Fall Spanien. Herausgegeben und übersetzt von Raimund Krämer und Christoph Sebastian Widdau. Potsdamer Textbücher 13. WeltTrends, Potsdam 2011. ISBN 978-3-941880-35-1.

de Dieter Nohlen: Autoritäre Systeme. In: Peter Waldmann, Klaus Ziemer (Hrsg.): Die östlichen und südliche Länder (= Lexikon der Politik in 7 Bändern, Bd. 4), Beck, München 1997, ISBN 3-406-36908-1, S. 67-74.

de Susanne Rippl, Christian Seipel, Angela Kindervater (Hrsg.): Autoritarismus. Kontroversen und Ansätze der aktuellen Autoritarismusforschung. Leske und Budrich, Opladen 2000, ISBN 3-8100-2634-4.

de Bernd Six: Generalisierte Einstellungen. In: Manfred Amelang (Hrsg.): Enzyklopädie der Psychologie. Differentielle Psychologie und Persönlichkeitsforschung, Band 3. Hogrefe, Göttingen 1966, ISBN 978-3-8017-0553-4, S. 1-50.

# data[].attributes.attachment_link.description
Autoritarismul este o formă de guvernare care implică o autoritate nelegitimă, în care normele liberale și democratice nu sunt respectate. În regimurile nedemocratice, guvernanții s-au auto-selectat sau dacă au fost aleși, nu pot fi înlăturați de la putere de către cetățeni prin alegeri libere și competitive.

# data[].attributes.body
Participați la o sesiune de întrebări și răspunsuri pentru a identifica ce a fost bine înțeles.

# data[].attributes.body
Realizează un test rapid de 10 întrebări pentru a verifica înțelegerea.

# data[].attributes.attachment_link.description
Ideologii politice - IDEOLOGII POLITICE - Ideologii politice si regimuri politice - Ideologii și regimuri politice - Regimuri si Ideologii Politice

# data[].attributes.body
Discută în grup ce ideologii ți s-au părut cele mai interesante și de ce.

# data[].attributes.body
Scrie un paragraf răspunzând la întrebarea: „Cum influențează aceste regimuri politice deciziile luate în societatea modernă?”

# data[].attributes.body
Scrie un eseu de 2 pagini comparând cele trei tipuri de regimuri politice totalitare.

# data[].attributes.body
Participă la un joc online interactiv privind clasificarea regimurilor politice.

# data[].attributes.attachment_link.description
Regimuri politice - Regimuri politice - Regimuri Politice - Regimuri politice - Regimuri politice - Regimuri politice - Regimuri politice - Regimuri politice