# data[].attributes.body
Jean-Baptiste Greuze. „Pesunaine“. 1761. J. Paul Getty Museum, Los Angeles, USA. Olustikumaalist, mis kujutab rasket tööd tegevat pesunaist, õhkub rokokookunstile omast sensuaalsust.

# data[].attributes.body
Élisabeth Louise Vigée Le Brun. „Kuninganna Marie-Antoinette’i portree“. 1783

# data[].attributes.body
Jacques Louis David. „Horatiuste vanne“. 1784. Louvre, Pariis. Maali keskne figuur on Horatiuste perekonna isa, kellele pojad annavad antiikses vormis, ülestõstetud käega, vannet võidelda ennastsalgavalt Rooma riigi huvide eest. Maali teises servas on ema ja õdede kurvastavad kujud. Kolmele figuurigrupile vastavad kolm võlvi tagaplaanil.

# data[].attributes.body
Jacques Louis David. „Tapetud Marat“. 1793. Musées Royaux des Beaux-Arts, Brüssel. Nahahaigust põdenud ja ravivanni võtnud revolutsionäärile torkas noa rindu revolutsiooniga kaasa läinud aadlineiu, kes leidis ettekäände, et isiklikult otse Marat’ juurde pääseda ning veretöö toime panna. Maalile omane ülim lihtsus, vormi selgus ja puhtus, tagasihoidlik taust, mis tõstab esile ainult olulise – kõik see muudab teose äärmiselt sugestiivseks ning mõjuvaks.

# data[].attributes.body
François Gérard. „Amor ja Psyche“. Louvre, Pariis. Antiikset armastuslugu kujutav maal on Gérard’i tuntumaid töid.

# data[].attributes.body
Antoine Gros. „Jaffa katkuhaiged“. 1804. Louvre, Pariis. Suuremõõtmeline (5.32 x 7.20 m) maal kujutab seika Napoleoni sõjakäikudest. Jaffa linnas (tänapäeva Iisraelis) käib ta katkuhaigete hospidalis ja puudutab kartmatuse märgiks ühe haige haava. Maali detailid on klassitsistlikud, kuid romantismimõjuline on teose idamaine taust, põnev heleduse-tumeduse käsitlus ja värvirikkus.

# data[].attributes.body
Jean Auguste Dominique Ingres. „Napoleon I imperaatoritroonil“. 1806. 2.60 x 1.63 m. Musée de l'Armée, Pariis. Napoleon mõistis hästi kunsti rolli valitseja võimu ja kuulsuse kindlustamisel. Võrreldes Davidi tuntud töödega Napoleonist on Ingres astunud sammu edasi: Napoleon on kujutatud troonil istumas nagu kõikvõimas antiikjumal Zeus (meenutades skulptor Pheidiase kuulsat hävinud kuju Olümpias), käes võimusümbolid ja pea ümber võitu sümboliseeriv loorberipärg.

# data[].attributes.body
Jean Auguste Dominique Ingres. „Türgi saun“. 1862-1863. Louvre, Pariis.

# data[].attributes.body
Antonio Canova. „Paolina Borghese Veenusena“. 1805–1807. Galleria Borghese, Rooma. Canova tuntuim töö kujutab Napoleoni õde Paolinat valgest marmorist Veenusena. Portreeline sarnasus on olemas, kuid skulptuuri keha on kujutatud idealiseeritult. Esialgu oli skulptuur laiemale avalikkusele kättesaamatu, seda näidati üksnes kitsas peresõprade ringis. Canova pööras suurt tähelepanu oma tööde eksponeerimisele, soovitades neid näidata värvilises valguses või hoopiski küünlavalgel.

# data[].attributes.attachment_caption
Antonio Canova. „Kolm graatsiat“. 1814–1817. Victoria & Alberti muuseum, London.

# data[].attributes.body
Johan Tobias Sergel. „Amor ja Psyche“. Sinebrychoffi kunstimuuseum, Helsingi

# data[].attributes.body
Vaade kubermanguvalitsuse hoone fassaadile. Ehitatud 1767–1773. Alates 18. sajandi lõpust on hoonet nimetatud Toompea lossiks.

# data[].attributes.body
Nikolai kirik Tallinnas Vene tänaval.

# data[].attributes.body
Johann Wilhelm Krause. Tartu ülikooli peahoone. Valmis 1809.

# data[].attributes.body
Johann Wilhelm Krause. Tartu tähetorn. Valmis 1810.