# data[].attributes.attachment_link.description
La participació de les dones en l’esport ha estat, i encara és, menor que la dels homes. El creador dels Jocs Olímpics moderns (el francès Pierre de Coubertin), es va oposar fins a la seva mo…

# data[].attributes.attachment_link.readable_text
Curiositats sobre els Jocs Olímpics que no sabies!

Després de l'ajornament dels Jocs Olímpics de Tòquio l'any passat, sembla que aquesta vegada sí que podrem gaudir dels nostres esports favorits i dels millors atletes mundials. Si ets un fanàtic o una fanàtica d'aquest esdeveniment com nosaltres i presumeixes de saber-ho tot, et reptem a que segueixis llegint. T'expliquem 9 curiositats desconegudes per la major part del públic. Quantes en sabràs?
1. Medalles fetes de plata
Sabies que, tot i dir que són d'or, les medalles dels guanyadors estan fetes principalment de plata? Des de 1912 és així i només se'ls afegeix 6 grams de el metall més car per complir amb els estàndards olímpics. Cada condecoració pesa aproximadament 590 grams pel que, si fossin d'or íntegrament, cadascuna valdria gairebé 29.000 €.

De fet, a l'inici de les olimpíades modernes, només es lliuraven medalles de plata. Es va començar a premiar els tres primers atletes a partir de 1904.
2. Només s'han cancel·lat tres vegades...
Des que existeixen registres, les olimpíades només s'han cancel·lat 3 vegades:

1916, com a conseqüència de la Primera Guerra Mundial.

1940 i 1944 amb motiu de la Segona Guerra Mundial. Curiosament, els primers s'haurien celebrat a Tòquio.

3. ... i ajornades en una ocasió
La pandèmia per coronavirus ha provocat una fita històrica: les olimpíades de Tòquio 2020 han estat les primeres en ajornar-se i celebrar-se en un any diferent (2021) a l'any previst inicialment.
4. Condecoracions amb l'any incorrecte 5. Esports d'hivern en olimpíades d'estiu
Una altra curiositat relacionada amb l'ajornament dels Jocs Olímpics de Tòquio 2020 té a veure amb els premis. El Comitè Olímpic va decidir que, tot i que sí tindran lloc l'any 2021, les olimpíades mantindrien el nom de l'any anterior i, per tant, en les medalles també. Aquesta decisió es va prendre per evitar l'enorme cost econòmic i mediambiental de canviar tots els materials.
6. Una excusa per a la reivindicació política
Encara que només pots veure els patinadors sobre gel participant en els jocs d'hivern, aquest esport i l'hoquei sobre gel van començar a competir a les competicions d'estiu. Com les olimpíades hivernals no van néixer fins a 1928, tots dos es van incloure en els programes de 1908 i 1920 al costat de la resta de disciplines olímpiques.

Pot semblar que un dels misteris de les olimpíades és la forma en la qual tots els països participants són capaços de deixar les seves diferències a un costat per participar en un esdeveniment, però res més lluny de la realitat.
7. Els colors de les anelles olímpiques

Durant les olimpíades de Mèxic, l'any 1968, Tommie Smith i John Carlos van fer una reivindicació política fent la salutació del Black Power mentre rebien les seves medalles. A més, Peter Norman, guanyador de la plata, els va recolzar en les seves reivindicacions subjectant la declaració dels drets humans.

L'any 1976, diversos països africans van decidir no participar en els jocs de Montreal com a resposta a la renuncia del Canadà a sumar-se al boicot en contra de l'apartheid a Sud-àfrica.

L'any 1980, van ser els nord-americans els que van renunciar a acudir a les olimpíades de Moscou com a resposta a la invasió russa a l'Afganistan.

El 1984, li va tocar el torn a Rússia en renunciar a la invitació a les olimpíades de Los Ángeles.

8. Tarzan va participar en les olimpíades 9. Les primeres olimpíades
L'encarregat de dissenyar les anelles va ser el baró Pierre de Coubertin. Va triar els colors negre, vermell, groc, blau i verd perquè almenys un d'aquests tons apareix en les banderes de tots els països del món. A més, els cercles estan entrellaçats com a símbol de la unió i la cooperació.

L'actor Johnny Weissmüller és un dels tarzans més famosos, però abans de començar la seva carrera com a actor va destacar sent nedador olímpic. No només va aconseguir 5 medalles d'or, també va batre 67 rècords mundials i va ser el primer nedador capaç de recórrer 100 metres en menys d'un minut.

Tots sabem que les olimpíades es van inventar a Grècia i que es celebraven diversos segles abans de Crist (vuit, per ser exactes), però sabies que les olimpíades modernes no se celebren des de fa tant de temps? Va ser l'any 1896 quan es va decidir reprendre la tradició que s'havia prohibit durant l'imperi romà.

Des del Renaixement, però, gràcies a l'admiració que se sentia per la cultura clàssica, es van començar a celebrar "olimpíades" de manera local. No obstant això, no va ser fins al segle XIX quan Pierre de Coubertin va fer la proposta formal. Dos anys més tard, 280 atletes de 13 països competien a Atenes, tots ells homes, ja que no van deixar participar a les dones fins a 1924.

Coneixies totes aquestes dades sobre els Jocs Olímpics? Has après algun detall que no sabies? A Abacus tenim moltes ganes que comencin. Que guanyi el millor!

# data[].attributes.attachment_link.title
Curiositats sobre els Jocs Olímpics que no sabies! - Abacus Cooperativa

# data[].attributes.attachment_link.description
Després de l'ajornament dels Jocs Olímpics de Tòquio l'any passat, sembla que aquesta vegada sí que podrem gaudir dels nostres esports favorits i dels millors atletes mundials. Si ets un fanàtic o una fanàtica d'aquest esdeveniment com nosaltres i presumeixes de saber-ho tot, et reptem a que segueixis llegint.

# data[].attributes.headline
Londres 2012: els Jocs Olímpics de les dones

# data[].attributes.subject
Londres 2012: els Jocs Olímpics de les dones

# data[].attributes.attachment_link.readable_text
La història de l'esport és la d'un relat inevitablement masclista. I com no podia ser d'altra manera, els Jocs Olímpics no n'han quedat exclosos. Per adonar-nos d'aquesta menysvaloració de la dona només cal pensar en els històrics d'aquesta competició. Carl Lewis, Jesse Owens, Michael Jordan, Haile Gebrselassie, Michael Phelps, Usain Bolt... Només Nadia Comăneci es fa un lloc en una història protagonitzada per homes.

Ara bé, un fet històric va canviar el paradigma sobre el paper de la dona als Jocs Olímpics. Això sí, potser massa tard. Els Jocs Olímpics de Londres 2012 van ser els primers des de l'inici del certamen, el 1896, que incorporaven dones en cadascuna de les delegacions. Dit d'altra manera, cada país que participava en la competició tenia presència femenina dins l'equip.

204 països van desfilar aquell 27 de juliol de 2012 amb almenys una dona darrere de les diferents banderes que es passejaven per l'estadi Olímpic de Londres. Curiosament, el país amb més medalles de la història, els Estats Units, marcaven un altre fet històric: per primer cop 268 dones superaven els 261 homes que defensarien el blau, el vermell i el blanc de la bandera nord-americana.

Però no només queda aquí la revolució femenina de Londres 2012. Per primer cop, set dones de països àrabs, que mai havien seleccionat competidores femenines, van participar en els Jocs. Tot i que aquests territoris s'hi havien negat i només van accedir per les pressions del Comitè Olímpic Internacional (COI), Wojdan Shaherkani i Sarah Attar per l' Aràbia Saudita; Nada Arkaji, Aya Magdy, Bahiya Al-Hamad, i Noor Al-Malki per Qatar; i Maziah Mahusin per Brunei, ja s'han convertit en història de l'olimpisme femení.

Londres va marcar el rècord de dones participant en uns Jocs Olímpics. Llavors la xifra va ser del 46% quan a Pequín 2008 ja s'havia marcat el rècord, que era del 42%. La representació femenina es va mantenir a Rio, amb el 45%. També a Brasil tots els països van tenir almenys una dona en les seves delegacions.

Per fortuna, i encara que s'hagi de reiterar que arriba tard, el compromís dels comitès olímpics i paralímpics amb la igualtat no va acabar a Londres i cada cop és més fort. L'organització de Tòquio 2020 preveu que un mínim del 49% dels competidors siguin dones, i per això el COI ha realitzat una assignació de places paritària. L'objectiu, segons el manifest del comitè amb motiu del passat dia de la dona, és organitzar els "primers jocs de la història amb equilibri de gènere". La igualtat de gènere al món de l'esport, doncs, sembla que ja no té aturador.

# data[].attributes.attachment_link.title
Londres 2012: els Jocs Olímpics de les dones

# data[].attributes.attachment_link.description
La competició al Regne Unit va ser la primera en què totes les delegacions van tenir com a mínim una competidora femenina a les seves files

# data[].attributes.headline
Juegos Hereos: las olimpiadas de las mujeres en la antigua Grecia

# data[].attributes.subject
Juegos Hereos: las olimpiadas de las mujeres en la antigua Grecia

# data[].attributes.attachment_link.readable_text
Lee sin límites la revista Historia National Geographic por solo 3€/mes.

Los Juegos Olímpicos, la competición deportiva más importante de la antigua Grecia, que se celebraba cada cuatro años en honor del dios Zeus en Olimpia, era algo reservado única y exclusivamente a los hombres. Según cuentan las fuentes históricas, tanto atletas como entrenadores participaban desnudos para demostrar que, en efecto, eran hombres y así ninguna mujer pudiera ocultar sus atributos bajo un atuendo masculino. Durante la celebración de los juegos era de obligado cumplimiento que todos los pueblos participantes detuvieran cualquier conflicto armado entre ellos y, lo más importante de todo: las mujeres no podían competir ni tampoco asistir como espectadoras.

Pero eso no quiere decir que las mujeres no pudieran participar en ningún tipo de evento deportivo. De hecho, para que pudieran hacerlo se crearon los Juegos Hereos, celebrados en honor de la diosa Hera, esposa de Zeus y reina del Olimpo. Según una versión sobre la institución de los Juegos Hereos, estos se crearon por iniciativa de "las dieciséis mujeres", un grupo de mujeres que tejían cada cuatro años un peplo para la diosa e instruían a las niñas y muchachas en los rituales de Olimpia. Así, los Juegos Hereos empezaron a celebrarse desde el 580 a.C., lo que supuso el nacimiento de la primera competición atlética femenina de la que se tiene noticia.

Ruinas del templo de Hera en el yacimiento arqueológico de Olimpia, en el Peloponeso.

Ruinas del templo de Hera en el yacimiento arqueológico de Olimpia, en el Peloponeso.

Foto: Ingo Mehling (CC BY-SA 3.0)

El origen de los Juegos Hereos

Pero empecemos por el principio. Según cuenta el geógrafo e historiador griego Pausanias en su Descripción de Grecia, los Juegos Hereos fueron instaurados por Hipodamia, esposa de Pélope e hija de Enómao, rey de Olimpia o de Pisa, según las versiones. La leyenda narra que queriendo hacer una ofrenda a los dioses, el padre de Pélope, Tántalo, descuartizó a su hijo y lo cocinó para ofrecérselo a los dioses. Deméter (la diosa de la agricultura) aceptó distraídamente el ofrecimiento y se comió el hombro izquierdo del niño. Sin embargo, los demás dioses lo advirtieron y evitaron ingerir el cuerpo del muchacho, al que trajeron de nuevo a la vida. Asimismo reemplazaron el hombro que se había comido la despistada Deméter por uno de marfil. Tántalo, por supuesto, fue castigado por su impiedad.

Los Juegos Hereos fueron instaurados por Hipodamia, esposa de Pélope e hija del rey Enómao.

Relieve de Pélope e Hipodamia expuesto en el Museo Metropolitano de Nueva York.

Relieve de Pélope e Hipodamia expuesto en el Museo Metropolitano de Nueva York.

Cuando creció, el joven Pélope participó en una carrera de carros, instaurada por el rey Enómao con el objetivo de encontrar un marido adecuado para su hija Hipodamia, en la que al menos ya habían perdido la vida treinta jóvenes en su competición contra el rey. Pero Pélope, con la ayuda de Poseidón (y alguna que otra trampa), consiguió vencer a su futuro suegro y casarse con Hipodamia. Esta, para agradecer a Hera su matrimonio, reunió a un grupo de dieciséis mujeres a las cuales hizo administradoras de los Juegos Hereos. Originariamente, estos juegos tan solo consistían en la celebración de carreras atléticas que se celebraban en el estadio Olímpico de la ciudad desde el siglo VI a.C.

Artículo recomendado

Las mujeres espartanas y el deporte

Las competiciones femeninas de los Juegos Hereos estaban divididas en tres categorías, y se competía por edades. Además, la distancia que recorrían las atletas era un veinte por ciento más corta que la que debían realizar los hombres. En cuanto a la vestimenta, según Pausanias, a diferencia de los hombres, las mujeres no participaban desnudas, sino que vestían una túnica llamada quitón o chitón, que para la ocasión se recortaba por encima de las rodillas, dejando al descubierto el hombro derecho hasta el pecho. Además, llevaban el pelo suelto.

Las competiciones femeninas estaban divididas en tres grupos, y por edades. Además, la distancia a recorrer era más corta que la de los hombres.

Figurilla de bronce de una joven corriendo (520-500 a.C.) expuesta en el Museo Británico.

Figurilla de bronce de una joven corriendo (520-500 a.C.) expuesta en el Museo Británico.

Foto: Caeciliusinhorto (CC BY-SA 4.0)

Al igual que los hombres, tras la competición, las vencedoras recibían una corona de olivo y se les entregaba para su consumo la carne de los animales sacrificados en honor a la diosa Hera. Pero con el tiempo las cosas empezaron a cambiar. A finales de la época clásica, sobre todo gracias a la influencia de Roma, a las mujeres se le permitió participar en los mismos festivales atléticos que a los hombres, algo que en Grecia no tuvo muy buena acogida. De hecho, existen inscripciones que demuestran la participación de las mujeres en carreras atléticas en el estadio de Delfos en el siglo I d.C., en Nápoles en época imperial y finalmente en los Juegos Capitolinos de Roma en el año 86 d.C.

Artículo recomendado

Con todo, existen pocas referencias a los nombres de las mujeres que participaron en los Juegos Hereos. Según parece, eran las espartanas las que vencían habitualmente, posiblemente porque su entrenamiento las hacía muy superiores al resto. Las ganadoras también obtenían el derecho de dedicar estatuas con su nombre. Por ejemplo, en el Museo Británico se conserva una pequeña escultura de bronce de una muchacha que parece estar corriendo. Pero su identificación no está my clara. Algunos investigadores creen que se trataría de Cloris, la diosa griega de los jardines; otros, de una vencedora de los Juegos Hereos (ya que su vestimenta es muy similar a la descrita por Pausanias), aunque para otros, simplemente, se trataría de la representación de una bailarina.

# data[].attributes.attachment_link.title
Juegos Hereos: las olimpiadas de las mujeres en la antigua Grecia

# data[].attributes.attachment_link.description
Aunque los Juegos Olímpicos estaban reservados exclusivamente a los hombres, las mujeres también tuvieron sus propios juegos atléticos. Llamados Juegos Hereos en honor a la diosa Hera, esposa de Zeus, estos también se celebraban cada cuatro años en Olimpia, aunque a diferencia de las pruebas masculinas, las mujeres competían vestidas y las distancias que recorrían eran más cortas.

# data[].attributes.headline
Las mujeres también tuvieron sus propios Juegos en la antigua Grecia (vídeo)

# data[].attributes.subject
Las mujeres también tuvieron sus propios Juegos en la antigua Grecia (vídeo)

# data[].attributes.attachment_link.title
Las mujeres también tuvieron sus propios Juegos en la antigua Grecia

# data[].attributes.attachment_link.description
Llamados Juegos Hereos en honor a la diosa Hera, fueron los equivalentes femeninos de los Juegos Olímpicos limitados exclusivamente a los hombres.

# data[].attributes.headline
Las criaturas más sorprendentes de la mitología griega

# data[].attributes.subject
Las criaturas más sorprendentes de la mitología griega

# data[].attributes.attachment_link.title
Las criaturas más sorprendentes de la mitología griega

# data[].attributes.attachment_link.description
Los héroes de la mitología griega no serían nada sin monstruos a los que hacer frente y probar su valía. He aquí una muestra de ellas.

# data[].attributes.headline
27 animales mitológicos que debes conocer

# data[].attributes.subject
27 animales mitológicos que debes conocer

# data[].attributes.attachment_link.title
27 animales mitológicos que debes conocer | Nubika

# data[].attributes.attachment_link.description
Sumérgete en el fascinante mundo de los animales mitológicos con este artículo y descubre criaturas legendarias como el Unicornio y el Pegaso.

# data[].attributes.headline
Los monstruos más temibles de la mitología griega

# data[].attributes.subject
Los monstruos más temibles de la mitología griega

# data[].attributes.attachment_link.title
Los monstruos más temibles de la mitología griega

# data[].attributes.attachment_link.description
Durante la época de Halloween es común que se realicen celebraciones que incluyen dulces, disfraces, calabazas y todo tipo de elementos alusivos al terror. Por esto, los fanáticos de esta temporada acostumbran a usar disfraces y decoraciones referentes a monstruos o villanos como fantasmas, vampiros, zombies o brujas. Sin embargo, aún cuando las historias de Frankenstein o Drácula son muy interesantes, se suele ignorar que, con el paso del tiempo, hemos focalizado esta temporada en personajes fi

# data[].attributes.attachment_link.description
L’alfabet grec , és un alfabet que conté 24 lletres. La seva pronúncia va ser aplicada al s. XVI, p er l’humanista Erasme de Rotterdam. L’a…

# data[].attributes.attachment_link.description
En aquesta entrada descobrireu l’origen curiós d’algunes paraules comunes d’avui dia que no hauríeu dit mai que procedissin d’on ho fan.…

# data[].attributes.attachment_link.description
Consulteu l'entrada neologisme a la web del DIEC2

# data[].attributes.attachment_link.description
Consulteu l’entrada etimologia a la web del DIEC2

# data[].attributes.attachment_link.description
Molts ètims grecs i llatins han estat utilitzats per a crear neologismes al llarg del segle XX i en l’actual per tal de denominar noves rea…

# data[].attributes.headline
Petit glossari de termes derivats del grec

# data[].attributes.subject
Petit glossari de termes derivats del grec

# data[].attributes.attachment_link.title
PETIT GLOSSARI DE TERMES DERIVATS DEL GREC

# data[].attributes.attachment_link.description
Tots sabem que les llengües clàssiques tenen una gran influència en el nostre propi idioma, però realment no ens fixem en com està de presen…

# data[].attributes.attachment_link.description
Aprender datos sobre Etimología para niños

# data[].attributes.attachment_link.provider_name
Etimologas de Chile - Diccionario que explica el origen de las palabras

# data[].attributes.attachment_link.readable_text
DECEL - Diccionario Etimolgico Castellano En Lnea

Origen de las palabras

etimologias.deChile.net

Cada palabra tiene una curiosa historia y a ciertas palabras se les atribuye más de una. Este diccionario etimolgico incluye todas las versiones que son interesantes, haciendo notar las que parecen ser verdaderas (por ejemplo, ver todas las propuestas para OK). De todas maneras, verdad o mentira, hacen un buen tema de conversación.

En opinión todas estas etimologías son "válidas" y algunas son "populares". El hecho que una palabra ya tenga una historia, no impide que un tiempo después a la misma palabra le den el mismo o diferente significado por alguna otra razón. Según el Diccionario de la Real Academia Española la definición de "etimología popular" acepta la "interpretación espontánea que se da vulgarmente a una palabra relacionándola con otra de distinto origen". Además, "válido" es un adjetivo que denota: "Recibido, creído, apreciado o estimado generalmente". Es decir, "válido" no necesariamente tiene que ser verdad. Sólo tiene que ser creído, apreciado o estimado generalmente, o como dicen los italianos: E se non è vero, è ben trovato! (y si no es verdad, ¡está bien cantado!). Bueno, esta traducción es un capricho mo. En realidad, trovato, en italiano, significa "hallado", pero a m me parece que el dicho no suena bien así, y prefiero decir cantado, como en nuestro verbo trovar, de trovador. De todas maneras, aquí puedes encontrar etimologías bien encontradas, seductoras y bien cantadas :-).

Miembros Autorizados solamente:

A B C D E F G H I J K L M N O P Q R S T U V W X Y Z

Última actualización: Lunes, Febrero 19 07:41 PST 2024

Estas son las últimas diez palabras (de 15.546) añadidas al diccionario:
reir audacia apretujar metafita capotar Mahabharata Ramayana trpala crisoelefantino broza

Estas diez entradas han sido modificadas recientemente:
avaricia frase carasmo precio Nobel empujar zurrn apachurrn clandestino sincdoque

Estas fueron las diez entradas más visitadas ayer:
cocomordan etimologa carnaval Jehov culiar chile amor Zeus nombre puta

Poltica de Privacidad - Copyright www.deChile.net. (c) 2001-2024 - Todos los derechos reservados
Todo el material en estas pginas es producido por humanos sin usar inteligencia artificial

# data[].attributes.attachment_link.title
DECEL - Diccionario Etimolgico Castellano En Lnea

# data[].attributes.attachment_link.description
Esta pgina revela el origen de ms de quince-mil palabras listadas por orden alfabetico. Adems su motor de bsqueda arriba a mano derecha ofrece otras dieciocho-mil entradas mnimas, que no aparecen en la lista.

# data[].attributes.attachment_link.readable_text
ELS JOCS OLÍMPICS

L'esport a la Grècia antiga

A la Grècia clàssica els exercicis físics eren, al costat de l'aprenentatge de les lletres i de la música, una part fonamental de l' educació dels nois. A partir dels dotze anys, almenys en les famílies benestants , el noi era confiat a un preparador que l'instruïa en el gimnàs o la palestra -un espai cobert de sorra a l'aire lliure quadrat i voltat de vestidors, banys i altres sales.

Atletes preparant-se. Un d'ells s'unta amb oli.

Els qui practicaven esport anaven despullats -el mot "gimnàstica" ve del grec ( gymnós) 'nu'- i, abans de començar, s'untaven amb oli i es cobrien el cos amb sorra o pols per protegir el cos de la intempèrie. Un cop havien acabat es treien la capa de sorra, oli i suor amb un instrument metàl·lic anomenat estrígil.

Cada ciutat celebrava competicions esportives als principals festivals que dedicaven als seus déus, com a les Panatenees d'Atenes. D'aquests jocs locals sortien seleccionats els millors atletes que representaven la seva ciutat en els jocs o festivals religiosos i esportius oberts a participants de tot Grècia.Els grans festivals atlètics panhel·lènics se celebraven periòdicament a Delfos (Jocs Pítics), Corint (Jocs Ístmics), Nèmea (Jocs Nemeus) i Olímpia (Jocs Olímpics). Aquests darrers van ser els més antics i els que van durar més: més d'onze segles.

Els jocs d'Olímpia

Olímpia, situada prop de la ciutat de Pisa, a la regió grega d'Èlida (Peloponnès), era un santuari consagrat als déus de l'Olimp, especialment a Zeus Olímpic, un complex alhora religiós, cívic i esportiu, amb diversos temples, un estadi, un gimnàs, una palestra i un hipòdrom.

L'origen dels Jocs Olímpics es perd en la foscor dels temps dels herois. Segons el mite qui va establir per primer cop els Jocs a Olímpia va ser Pèlops. Aquest heroi, després de ser expulsat del seu reialme, va arribar a Pisa, on regnava Enòmau. Enòmau no volia casar la seva filla Hipodamia a causa d'un oracle segons el qual el seu gendre el mataria. Tot i així la bellesa d'Hipodamia atreia molts joves desitjosos de prendre-la en matrimoni i, per evitar que s'hi casessin, els desafiava a una cursa de carros amb la condició que, si vencien, els atorgaria la mà de la seva filla però que, si perdien, serien executats. Gràcies a l'extraordinària velocitat dels seus cavalls, regal del déu Ares, Enòmau havia vençut ja dotze dels pretendents de la seva filla i havia penjat els seus caps a la porta del seu palau per dissuadir altres d'intentar-ho. Tanmateix això no va espantar Pèlops, que, només arribar, es va enamorar d'Hipodamia i va reptar el rei. Abans de la cursa Hipodamia, també enamorada de Pèlops, va subornar el cotxer d'Enòmau perquè substituís l'eix de fusta del carro del seu pare per un de cera. Quan el carro es va trencar durant la cursa, Enòmau va ser arrossegat pels seus cavalls i va morir. Així Pèlops es va poder casar amb Hipodamia i va esdevenir rei de Pisa, però no devia tenir la consciència del tot tranquil·la perquè va instituir uns jocs a Olímpia en record d'Enòmau. Al cap d'un temps es van deixar de celebrar fins que un altre heroi, Hèrcules, els va restaurar.

Segons la tradició el 776 a. C. els jocs d'Olímpia es van començar a celebrar de manera fixa. Un cop cada quatre anys es declarava una treva sagrada perquè les ciutats gregues deixessin de lluitar uns mesos si estaven en guerra i permetessin als seus atletes participar als jocs d'Olímpia, entre finals de juliol i d'agost. Els atletes participants havien de ser homes, grecs, de condició lliure, no culpables de cap crim ni afectats per cap maledicció religiosa. Arribaven espectadors provinents de tota la Mediterrània i de totes les classes socials, des de prínceps fins a pobres.

Els Jocs s'inaguraven amb el jurament d'atletes i jutges de respectar les regles de les competicions i tot el primer dia estava dedicat a cerimònies religioses (sacrificis, ofrenes) i actes culturals (conferències, recitals poètics). Durant els cinc dies següents se celebraven totes les proves esportives i els Jocs es cloïen amb la processó i coronació dels vencedors al temple de Zeus, seguida pels banquets de celebració. Solament es premiava el primer de cada prova amb una branca d'olivera i unes cintes de llana. Els noms dels guanyadors, a més, eren gravats en inscripcions i se'n permetien erigir estàtues dins el recinte d'Olímpia.

Quan un atleta triomfador als Jocs Olímpics arribava a la seva ciutat era rebut amb tots els honors com a heroi nacional, la multitud l'aclamava i els poetes el cantaven. A Atenes els campions olímpics rebien premis en metàl.lic i podien arribar a tenir exempcions d'impostos o mantenutenció de per vida a càrrec de l'Estat.

Les competicions

Les diferents modalitats esportives se celebraven a l'estadi, si eren a peu, o a l'hipòdrom si eren hípiques.

Les curses a peu: la competició atlètica més antiga i prestigiosa era córrer una vegada la longitud d'un estadi (mesura de longitud varible que a Olímpia eren uns 192 metres). També hi havia curses de dos estadis i curses de fons, en les quals es recorria l'estadi diverses vegades (de 7 a 24). Una altra modalitat era la cursa d'hoplites, en la qual els corredors anaven carregats amb escut i armes.

Les tres modalitats de combat. En la lluita (pale) calia forçar l'adversari a tocar amb les dues espatlles a terra tres vegades, sent-hi prohibits els cops i l'ofegament. En el pancraci, en canvi, es permetia gairebé tot per obligar el contrari a abandonar: donar cops de peu, trepitjar, escanyar.... En el pugilat es lluitava a cops de puny, amb les mans embolicades amb una cinta de cuir fins que un dels dos abandonava o quedava estabornit. Era la disciplina més dura, i de vegades s'arribava fins a la mort d'un dels contricants.

La lluita i la cursa eren proves independents, però també estaven integrades en la prova composta, el pentatló, que constava de cinc exercicis consecutius: cursa d'un estadi, salt de llargada, el llançament de disc i de javelina i lluita.

El salt de llargada es realitzava amb l'ajut d'unes peses anomenades halters, que servien per agafar més impuls. Consistia en un seguit de salts consecutius, sense embranzida, que podien arribar a uns 16 m. de llarg.

U n cop Grècia va caure sota domini romà, els ciutadans romans també van tenir accés als Jocs Olímpics. Per això un barceloní del s. II d.C. va poder-hi participar i va vèncer amb un carro i uns cavalls de la seva propietat en unes proves hípiques. Això es pot llegir encara en una inscripció que era a la base d'una estàtua que ho recordava trobada al santuari d'Olímpia:

El general Luci Minici Natal, que en els Jocs Olímpics del 129 va guanyar la cursa de carros, va fer donació del carro vencedor al santuari. Va ser pretor i cònsol de Líbia.

Els Jocs es van anar celebrant fins a la 293a olimpíada, l'any 393 dC, en el qual l'emperador cristià Teodosi I va prohibir-los perquè eren un ritual pagà dedicat a Zeus. Olímpia va ser abandonada, les seves ruïnes van quedar enterrades i se'n va oblidar fins i tot la localització.

La recuperació dels Jocs fins a l'actualitat

Les mascotes estan inspirades en una nina conservada en el Museu Nacional d'Atenes. S'anomenen Atena i Febos, un altre nom per a Apol·lo.

Webs d'interès

Centre d'Estudis Olímpics (en català, castellà i anglès) és un centre de la Universitat Autònoma de Barcelona dedicat a la investigació, la documentació, la formació i la divulgació sobre Olimpisme i esport. Inclou una selecció de webs sobre els Jocs Olímpics antics.

Ancient Olympic Games exhibition (en anglès): exposició emmarcada dins el projectePerseus sobre els Jocs Olímpics antics i el seu esperit, la comparació entre els esports olímpics moderns i els antics, un visita al jaciment d'Olímpia i textos sobre els atletes olímpics cèlebres en l'antiguitat.

Olympics through time (en anglès): web de la Foundation of the Hellenic World sobre les competicions esportives de la prehistòria i l'antiguitat en general i els Jocs Olímpics en particlar i la recuperació dels Jocs Olímpics moderns.

The Olympic Games (en anglès i grec): web del Ministeri de Cultura grec sobre els Jocs Olímpics antics. una exposició de les restes i dels jaciments arqueològics d'Olímpia.

Olympia. Honoring and celebrating the civilization (en anglès): web d'Ellen Papakyriakou sobre el jaciment arqueològic d'Olímpia i els seus edificis, els Jocs i els vencedors.

La història dels Jocs Olímpics antics al Web oficial dels Jocs d'Atenes 2004 (en anglès i grec). Val la pena emprendre elviatge ila visita virtuals al santuari en il·lustradors i graciosos dibuixos animats amb Flash, de la mà de Despina, una nena grega. S'hi veure el santuari i cada edifici restituït i veure en moviment els actes principals que se celebraven durant les diverses jornades dels Jocs.

Olympia (en anglès): secció delweb educatiu de la BBC amb apartats dedicats al santuari, la treva sagrada, competicions atlètiques, espectadors, pancraci, dones i altres festivals. També es pot fer una visita a Olímpia i als Jocs antics per mitjà d'un divertit còmic en Flash. Pensat per a educació primària.

Jocs Olímpics a l'Antiguitat (en català): secció del web Educació olímpica de Ferran Prats dedicada als Jocs antics.

La flama olímpica recorre el món (en català): a partir de l'inici del circuit de la flama olímpica per tot el món es fa un repàs dels Jocs Olímpics antics i moderns alDiari de l'Escola.

Els Jocs Olímpics a la Grècia antiga (en català): els Jocs Olímpics antics alDiari de l'Escola.

# data[].attributes.attachment_link.description
ELS JOCS OLÍMPICS L'esport a la Grècia antiga A la Grècia clàssica els exercicis físics eren, al costat de l'aprenentatge de les lletres i de la música, una part fonamental de l' educació dels nois.

# data[].attributes.attachment_link.title
JOCS OLÍMPICS ANTICS | Els Jocs Olímpics

# data[].attributes.attachment_link.description
En aquesta pagina parlarem dels primers jocs olímpics que van ser a Grècia.

# data[].attributes.attachment_link.description
Consulteu l’entrada pentatló a la web del DIEC2

# data[].attributes.headline
El pentatlón: los cinco desafíos olímpicos

# data[].attributes.subject
El pentatlón: los cinco desafíos olímpicos

# data[].attributes.attachment_link.title
El pentatlón: los cinco desafíos olímpicos

# data[].attributes.attachment_link.description
Se consideraba una prueba integral de habilidades atléticas y de preparación militar, pero también una demostración de equilibrio, gracia y nobleza. Así era el pentatlón.

# data[].attributes.headline
Cuál es el origen del pentatlón y qué pruebas lo conforman

# data[].attributes.subject
Cuál es el origen del pentatlón y qué pruebas lo conforman

# data[].attributes.body
Cuál es el origen del pentatlón y qué pruebas lo conforman

# data[].attributes.attachment_link.title
Cuál es el origen del pentatlón y qué pruebas lo conforman | Relevo

# data[].attributes.attachment_link.description
Desde los Juegos de Ámsterdam 1928 se disputa una versión “moderna” que ha ido cambiando de características con el paso de los años.

# data[].attributes.attachment_link.readable_text
EL PENTATLÓN SE INTRODUJO POR PRIMERA VEZ EN EL AÑO 776 A.C. CUANDO SE TIENE REFERENCIA DE LOS JUEGOS OLÍMPICOS ANTIGUOS EN GRECIA, SIENDO OLIMPIA SU SEDE. LOS JUEGOS OLÍMPICOS DURABAN SEIS DÍAS.

El pentatlón fue sin duda el evento más esperado para esta cita,

la carrera se efectuaba en una distancia aproximada de 192 m; el

salto de longitud o salto antiguo conocido como Halma constituía

la disciplina más representativa por aquel entonces, el salto se eje-

cutaba con unas pequeñas pesas denominadas halteras (peso entre

1 y 5 kg en relación con la fortaleza y corpulencia del atleta: el lanza-

miento de jabalinalo realizaban por debajo del brazo, existían tres

tipos lanzamiento de distancia, lanzamiento de precisión y lanza-

miento de precisión a caballo; la combinación del boxeo y la

lucha daban por finalizada esta competición. El ganador era clasifi-

cado como "Victor Lodurom".

La admiración por el pentatlón antiguo era compartida por el fundador de los Juegos Olímpicos Modernos, el baron de Pierre de Coubertin que quería tener una prueba completa en el calendario olímpico y ésta reproduce las técnicas que debe dominar un soldado: montar a caballo, defenderse con espada, escapar del enemigo cruzando un río, disparar y correr campo travesía. Gracias a su impulso el Pentatlón moderno apareció por priemra vez en los Juegos Olímpicos de 1912 celebrados en Estocolmo. Éste consideraba que esta disciplina "ponía a prueba las cualidades morales de un hombre, tanto y sus recursos físicos como habilidades, constituyéndose así el atleta ideal, completo".

Estocolmo fue sede de los Juegos Olímpicos de 1912 en la decimoprimera sesión del Comité Olímpico Internacional celebrada en Berlín en 1909.

El pentatlón moderno está basado en las peripecias de un oficial del ejército francés, y consta de cinco pruebas que deben realizarse en un solo día: tiro con pistola, esgrima, natación, salto ecuestre de obstáculos y carrera a pe a campo travesía. Cada uno de los cuatro primeros eventos asigna un puntaje al deportista según su rendimiento.

# data[].attributes.attachment_link.description
EL PENTATLÓN SE INTRODUJO POR PRIMERA VEZ EN EL AÑO 776 A.C. CUANDO SE TIENE REFERENCIA DE LOS JUEGOS OLÍMPICOS ANTIGUOS EN GRECIA, SIENDO OLIMPIA SU SEDE. LOS JUEGOS OLÍMPICOS DURABAN SEIS DÍAS.

# data[].attributes.attachment_link.description
Història i curiositats a dojo i en català!

# data[].attributes.attachment_link.title
LES SET MERAVELLES DEL MÓN ANTIC | ESCRIVIM HISTÒRIES

# data[].attributes.attachment_link.description
Les set meravelles del món antic és una coneguda llista de construccions considerades com a monuments a la creació i l’enginy humà durant l’antiguitat clàssica. La llista clàssica es basa en

# data[].attributes.attachment_link.description
Avete! Avui us vinc a parlar sobre les 7 meravelles del món antic, i es que si actualment existeixen les 7 meravelles del món modern (com ara el Crist Redentor, La ciutat de Petra o el Coliseu de Roma), al món antic també n’hi havia, però sobretot destacaré quatre, els que afecten a la mitologia grega. Aquí tenim la llista de les 7 meravelles:

# data[].attributes.attachment_link.readable_text
LA GRAN MURALLA XINESA (XINA)

La Gran Muralla Xinesa fou construïda per protegir Xina de les invasions dels mongols i altres tribus veïnes, i per unificar les diferents fortificacions en un únic sistema de defensa. La seva construcció es va iniciar al segle VII aC i fa 4.160 kilòmetres de longitud.

PETRA (JORDÀNIA)

L'antiga ciutat de Petra fou construïda al voltant del segle IX aC. El seu nom significa pedra i respon a què és una ciutat directament excavada i esculpida en la pedra. Era una ciutat pròspera gràcies a la seva situació en la ruta de les caravanes que portaven mercaderies de luxe entre Egipte, Síria, Aràbia i el sud del Mediterrani.

ESTÀTUA DEL CRIST REDEMPTOR (BRASIL)

Situada al cim del turó del Corcovado, molt per sobre de Rio de Janeiro. L'estàtua, de 30 metres d'alçada, és una imatge de Jesús de Natzaret amb els braços oberts, mostrant la ciutat. Es va construir a França per l'escultor Paul Landowski (al llarg de 5 anys) i després es va enviar a Brasil a trossos. És considerada l'estàtua d'Art decó més gran del món.

MACHU PICCHU (PERÜ)

Coneguda com la ciutat dels núvols, ja que està a 2. 490 metres d'altitud per sobre del nivell del mar. Fou construïda al segle XV per l'emperador inca Pachacutec. El Machu Picchu és considerat una obra mestra de l'arquitectura i l'enginyeria per la peculiar interacció entre les construccions i el paisatge. I al mateix temps un punt sagrat per l'alta concentració d'energia que molts visitants afirmen detectar.

PIRÁMIDE DE CHICHÉN ITZÁ (MÊXIC)

Aquesta piràmide, situada a la península de Yucatán, és un emblema de la civilització Maya (famosa per les nombroses prediccions). La piràmide servia per viure-hi i per tot tipus d'esdeveniments culturals i religiosos, s'hi practicaven sacrificis humans per evitar catàstrofes i protegir el poble. El seu nom significa boca del pou dels bruixots de l'aigua, i és una referència a una entrada de l'inframón.

COLISEU ROMÀ (ITÀLIA)

Emblema de Roma, el Coliseu és un amfiteatre de 50.000 seients al centre de la ciutat. Va ser construït fa 2.000 anys, i encara es pot notar la seva influència en el disseny d'estadis esportius de tot el món. Al Coliseu s'hi feien tot tipus d'espectacles públics i lluita de gladiadors.

TAJ MAHAL (ÍNDIA)

Va ser construït al 1.630 per l'emperador Shan Jahan en honor a la seva difunta esposa Mumtaz Mahal. El Taj Mahal combina diferents estils com l'indi, el persa i l'islàmic amb un caràcter clarament d'inspiració romàntica.

# data[].attributes.attachment_link.title
LES 7 MERAVELLES DEL MÓN MODERN - Viatges Concord

# data[].attributes.attachment_link.description
LA GRAN MURALLA XINESA (XINA) La Gran Muralla Xinesa fou construïda per protegir Xina de les invasions dels mongols i altres tribus veïnes, i per unificar les diferents fortificacions en un únic sistema de defensa. La seva construcció es va iniciar al segle VII aC i fa 4.160 kilòmetres de longitud.

# data[].attributes.attachment_link.description
1. Chichén Itzá va ser fundada cap al any 525 d.C., durant “la primera baixada o baixada petita del oriente que refieren les cròniques”, per els chanes de Bacalar (que despress és van dir itzá) y més tart encara cocomes. Havento establert els chanes la capital del seu gobern en Chichén Itzá en la época senyalada, provinents de Bacalar, van continuar el seu trajecte d’oriente a poniente en la península de Yucatán, a terme del qual fundarien tambié altres ciutats importants com Ek Balam, Izamal, Motul, T’Hó, la actual Mérida de Yucatán y Champotón.

# data[].attributes.attachment_link.title
La historia de las mujeres en los Juegos Olímpicos - Parte1

# data[].attributes.attachment_link.title
¿CÓMO PUDO VENCER UNA MUJER EN LOS JUEGOS OLÍMPICOS DE LA ANTIGÜEDAD SI TENÍAN PROHIBIDO PARTICIPAR?

# data[].attributes.attachment_link.title
¿Conseguirá Jasón hacerse con el vellocino de oro? Descubre las aventuras de Jasón y los argonautas

# data[].attributes.attachment_link.title
Biblical Greek Alphabet Song (Koine Pronunciation)

# data[].attributes.headline
Arbre genealògic dels déus i les deesses

# data[].attributes.subject
Arbre genealògic dels déus i les deesses

# data[].attributes.attachment_link.title
Arbre genealògic dels déus i les deesses

# data[].attributes.attachment_link.title
VOCABULARIO del latín CLÁSICO y VULGAR: diferencias #EvoluciónEspañol

# data[].attributes.attachment_link.title
Curiosidades de los Juegos Olímpicos (Videos Educativos para Niños)