# data[].attributes.headline
ליאת אוסטפלד

# data[].attributes.subject
ליאת אוסטפלד

# data[].attributes.body
ראה שמש לעת ערב אדומה / שקעה אל המיטה, התעייפה ונרדמה
שאריות של אור, נצנצים מעל / תרגל עבודת נשיפה, נשימה
גברבר מתלבט לוטש עיניים / היא התלבשה חשוף אז היא אשמה
הנצנצים זוכרים, לא יספרו מאומה / לא ינקמו את הכעס ברחמה

# data[].attributes.headline
"ראה שמש לעת ערב אדומה"

# data[].attributes.subject
"ראה שמש לעת ערב אדומה"

# data[].attributes.body
מגישה: גלי אבני!😍😛

ראה שמש לעת ערב אדומה / אף לכוחות הטבע אין דיי עוצמה לכבותה.

גומעים השמיים את ייחודיות זוהרה / צובעת היא את פני השטח בדם הבריאה.

שלהבת, שלהבת, בועטת לה במרומה / השמש שורפת העולם באש יופייה, עד לנפילתה.

ובצניחתה, נחבאת אל הכלים, בהסתרה / מנגינה לאוזניים, הלילה תפס מקומה, ושוב לחלופה.

תזרח השמש בשנית, תענוד כתרה / לפעמים חומקת, אך תמיד את החיים מאירה.

# data[].attributes.body
ראה שמש לעת ערב אדומה/ כאילו השמש עצמה בכתה
אמנם לא ירד גשם והיא איננה כחולה/ אך במבט אחד הבנתי מה ההרגשה

אדום זה לא היה אדום של שמחה/ אלא של עצב ואובדן שלא ניתן לשכחה

למרות האבל הרב שהרגע קרה/נאלץ להתמודד ולעבור הלאה ליום הבא

ורק נשאר לקוות שביום הבא/ השמש לא תעלה בצבעי אזהרה

# data[].attributes.body
ראה שמש לעת ערב אדומה / ועוד יממה מגיעה לקיצה
ויחד עם הלילה והשחור / הריקנות חופרת בי עוד בור
כי עוד יום חלף ללא כל משמעות / ואני חושש כי זאת טעות
וכל יום אתגעגע / ארצה לחוות שוב את הרגע
ואז לפעול כבר לא אוכל / מפני שלא מילאתי את החלל

# data[].attributes.body
ראה שמש לעת ערב אדומה / צובעת את פני כל היבשת

מתחתיה הכחול, הירוק, והחיים / כאילו פסקו מלכת

החמה והלבנה כאילו דום עומדים / והאנושות כולה נבחנת

מה היא הועילה מה היא יצרה / לשם מה היא נוצרת

הבל הבלים אמר / בטוב או ברע היא נשפטת

דור הולך ודור בא / והיא לעולם עומדת

# data[].attributes.body
ראה שמש לעת ערב אדומה / כאילו עטפה אותי בחומה,

גם ביום וגם בליל / מצפה אני שתכסה אותי במלבושה,

עת מרים אני את העיניים / היא שם את גופי מלטפת בעוצמה

אך לפתע הכל קודר / השמיים התכסו בעננים והכל שממה.

# data[].attributes.headline
עדן ענבר ורוזה קרוק

# data[].attributes.subject
עדן ענבר ורוזה קרוק

# data[].attributes.body
ראה שמש לעת ערב אדומה/ כאילו על שפתיה יש אודם אדמדם

והם צופים בים עליו השמש משתקפת/ יושבים שם בחוף לבדם

רוח קרירה מן הים נושבת ושיערה מתנופף/והוא על ברכיה כבר כמעט נרדם

והיא חושבת על הרגע שנפגשו/ ומקווה שהשקיעה לא תיגמר לעולם

# data[].attributes.headline
רועי בלזר ועילי טובישביץ

# data[].attributes.subject
רועי בלזר ועילי טובישביץ

# data[].attributes.body
ראה שמש לעת ערב אדומה/יחד עם חברי האהוב
אבדה תחושת הזמן/והמחשבה הייתה משותפת
נראה כי שנינו הסכמנו/נורא ריחמנו על הילד
ואם הייתה אמו בחייו/תספר לו על הטעות המאכזבת
כאשר התגלה ההיריון/נחרב עולמה ואתו חלומותיה

# data[].attributes.headline
מגישים: אור לוי ואיתי אברמוביץ'

# data[].attributes.subject
מגישים: אור לוי ואיתי אברמוביץ'

# data[].attributes.body
ראה שמש לעת ערב אדומה\ והננו צופים בשקיעה קסומה
ישבנו על חוף הים\ צפינו בא מתקרבת לסיומה
יום וליל אנו שם\ והיא מבעד לשממה
זו מרגישה כמו סתם עוד שקיעה תמימה\ ופתאום הגיעה הדממה
אני מביט בעיניה פעם אחרונה\ מבין כי אהבה זו מגיעה לסיומה

# data[].attributes.headline
אוריה בן שושן

# data[].attributes.subject
אוריה בן שושן

# data[].attributes.body
ראה שמש לעת ערב אדומה/ שליטת היום והיא כמעט פוגשת את הימה
כמו במן דואט מסחרר/ הקו בין השמיים למיים נעלם בעורמה
הימה נשארת סוערת וגועשת/ בעוד החמה נכנסה לתרדמה
ובלילה באין מפריע/ הימה שולטת בעוצמה

# data[].attributes.body
ראה שמש לעת ערב אדומה / כאילו את הרקע במכחול צבעה
יום חול ולא חג, ערב ממוצע / ורק השמש החלה מהומה
שטף צבעים, כחול צהוב ואדום / עצובה וצועקת, נגד השחור במלחמה
והנה החשכה את פניה חושפת / זה זמנו של הליל עם רדת החמה

# data[].attributes.body
ראה שמש לעת ערב אדומה / כמו תפוז בשמיים

אנחנו זוג / זוג עיניים

הירח יבוא / וינצנץ בינתיים

אלו הדקות האחרונות של היום / ייסגרו העיניים

מחר השמש תזרח / ונקבל משקפיים

רואות הרבה / אנשים חכמים

להסתכל רחוק / החיים ארוכים

נצא לעבודה / ונסתכל למרומים

כדי שנוכל לחיות ביחד/ כמו אנשים אמיתיים

# data[].attributes.headline
יואב שטיינברג

# data[].attributes.subject
יואב שטיינברג

# data[].attributes.body
ראה שמש לעת ערב אדמה / היא נראת כמו עגבנייה.
היא נראית טעימה / ממש עסיסית ומתוקה.
הנה הירח לבן כעובש / משתלט על הרקיע
חיי של עגבנייה / הינה כמו השקיעה.

# data[].attributes.headline
עידו פינקלשטיין

# data[].attributes.subject
עידו פינקלשטיין

# data[].attributes.body
ראה שמש לעת ערב אדומה/ כאילו אכלה חריף

אמרה לטבח: "תפנק בסחוג"/ חרף רצונה

כיוון שאילצה הבורא/ להמשיך להתייסר לעולם

# data[].attributes.headline
מגיש: ליאם אדלשטיין

# data[].attributes.subject
מגיש: ליאם אדלשטיין

# data[].attributes.body
ראה שמש לעת ערב אדומה / והירגע לצלילי הדממה
והשקיעה נמשכה כנצח / כאילו השמש מהים חסומה
כל היום כבר מאתמול / אני מהרהר בקיומה
אבל עכשיו אני מוכן / מוכן למנומה

# data[].attributes.headline
יונתן שמי ונעמי ויונטה

# data[].attributes.subject
יונתן שמי ונעמי ויונטה

# data[].attributes.body
ראה שמש לעת ערב אדמה/ כמו ציפור בשחק הנודד

הרוח פושטת מעבר לעננים/נאבכת מול האוויר להתמודד

אין אדם ואין חיה ואין עוף/ כי מרגיש הוא בעולם מבודד

כי לעיר האלוהים נולד/ולשורשי עץ הזית חזר מתעודד

# data[].attributes.body
ראה שמש לעת ערב אדומה/ בשמיים שוקעת בקצב שלה
ביתי כתום כמוה/ והעננים ורודים כמו הכלה
אך השמש בורחת מאיתנו/ אינה מעוניינת בעננים קלה
ובית מחשיך, והעננים שחורים/ כי החתן עזב את בלה

# data[].attributes.body
ראה שמש לעת ערב אדמה / בנופו של ים כחול עמוק

אונייה מתרחקת באופק / נצבעת בצבעים של רחוק

הנני יושבת על החול / ובידי ענף ירוק

שמש אדומה כבר כמעט נעלמה / ואיתה חומק גם היום

מחר תשוב ותזרח / בצבעים של תקווה וכתום

שוב ילבלב הענף / והשמחה תשוב למקום.

# data[].attributes.body
ראה שמש לעת ערב אדומה/ ואני לבדי בוהה בשקיעה
היא כבר הלכה והשאירה אותי לבדי/ ובעין דמעה
לא יודע כבר מה לעשות/רוצה להשיג התחלה נקייה
זה כואב לי בלב/אבל הכאב הוא זה שלי דואג
אני בוהה בעתיד/ ולי הוא נראה מפחיד
לך רק אומר שלום/ אבל תמיד אפשר עוד לחלום

# data[].attributes.body
ראה שמש לעת ערב אדומה / ותוכל לראות איך העולם השתנה

משמיים כחולים בצבע ים / ועננים רכים כמו כותנה

השחר הפך להיות אדום / כאילו הוא מודיע על סכנה

אך אל חשש / כי מחר הזריחה תאיר את הגינה

# data[].attributes.headline
נטלי גולוביצקי

# data[].attributes.subject
נטלי גולוביצקי

# data[].attributes.body
ראה שמש לעת ערב אדומה / מהמזרח החשכה מתקרבת
והקור הצונן חודר, / הרוח המייללת נושבת
עין מסתתרת אי שם / את גבי צורבת
דרכי הביתה עמומה ורועדת, על כתפי יש יד ו- / אני עוצרת.

# data[].attributes.headline
מאת ליה גבע ברוט

# data[].attributes.subject
מאת ליה גבע ברוט

# data[].attributes.body
ראה שמש לעת ערב אדומה / וכשהחמה תרד על השממה
פני השמיים מחשיכים / והשלווה
מפציעה מכל עבר / ורק אני ואתה
נהיה שם לרגע קצר / עטופים בשתיקה
ואם אתה עדיין לא שם / אני אחכה.

# data[].attributes.headline
מגישות: גילי סטויקוביץ ושני וינטרס

# data[].attributes.subject
מגישות: גילי סטויקוביץ ושני וינטרס

# data[].attributes.body
ראה שמש לעת ערב אדומה / סופה של יממה קרב ובא
כל החול הגיע לתחתית / ועל כל חטאיך טרם כיפית
כאשר זמנך תם / האם השארת את חותמך בעולם
או האם נעלמת בשקט שלפני הסערה / מבלי להשאיר אחרייך אף עקבה
מתה השמש והלכת גם איתה / למה השארת אותי לבד בחשכה

# data[].attributes.body
ראה שמש לעת ערב אדומה / כאילו נצבעה בצבע אדום
הרקיע כעילי טובישביץ / למעט שהיה הוא שחור ויתום
האווירה הייתה רומנטית / המצב הרגיש כחלום
הרגשתי מבולבל כאדם עם קורונה / ממש כאילו היו לי 69 מעלות חום

# data[].attributes.body
ראה שמש לעת ערב אדומה/ כאילו התחפשה לכלנית מרשימה
מתרחקת לה שם במערב/ ואני מביט בה ללא הבנה מי היא ומה
הסתכלה עליי מן האופק וחייכה/ ניגשתי אליה ושאלתי לשלומה
ענתה לי תודה רבה, מה נשמע/ השבתי אני נהנה לראות שקיעה מקסימה
מאירה בגוונים ומפגינה את יופייה/ לכל העולם עוצרת את הנשימה

# data[].attributes.body
ראה שמש לעת ערב אדומה/ היא הייתה מאוד חמימה
עכשיו השאירה אותי ערומה/ אם הייתי יכול הייתי מחזירה
כבר מאוחר מידי אך הנה אני הולך בחזרה/ על פניי אווירה די מרירה
אבל sike/ הייתה זאת בכלל הזריחה

# data[].attributes.headline
אוריין לה בלנק

# data[].attributes.subject
אוריין לה בלנק

# data[].attributes.body
ראה שמש לעת ערב אדומה\ואנו צופים בה בשמחה
היא מרוחה על כל השמיים\והיא סימן לאהבה
היופי שלה מסנוור את הסביבה\ והיא גורמת לנו להרגיש את היופי בטבע עם שמחה
השמש נעלמת לה בים\וכך היום תם

# data[].attributes.headline
מגיש: דניאל שמואל

# data[].attributes.subject
מגיש: דניאל שמואל

# data[].attributes.body
ראה שמש לעת ערב אדומה/ לאחר פגיעתה הייתה שרורה בדמה
לאחר הפציעה החמה שקעה/ וחייה ירדו על פניה כמו דמעה
עם חייה התקווה נעלמה/ ונשארה רדומה עד לתקומה
עם עלות השחר חזרה לחייה/ וצבעה הצהוב חזר לפניה
כך נשארה החמה צהובה/ עד להיעלמותה הבאה של האהבה

# data[].attributes.headline
מגיש: עידו רום

# data[].attributes.subject
מגיש: עידו רום

# data[].attributes.body
ראה שמש לעת ערב אדומה/כדמעה הנופלת אל בטן האדמה
הנה השחירה השמש והאדם כמותה/ואולי את כל זה ניתן לעצור ולימי עבר לחזור?
אולם למחרת הכל צפוי לזרוח בחזרה/אך עדיין נותרת באזור שממה
כאב עצום שאינו ניתן לתאר אף לא כצמח שזה עתה קמל/אין ליגון זה אף מעצור
כשמש הטובעת לאיטה בים/בתקווה מחכה לצמיחתו של הצומח בחממה
והנה הכל תם והוא-אותו האדם נעלם/וידוע לכל כי הוא במקום ממנו אי אפשר לחזור.

# data[].attributes.headline
מגיש: אלון דבורקין

# data[].attributes.subject
מגיש: אלון דבורקין

# data[].attributes.body
ראה שמש לעת ערב אדומה/ יורדת כציפור משמיים
אל הקרקע העצובה / הולכת עליה בעצלתיים
נספגת בקרקע / והקרקע החסירה פעימה פעמיים
עד שהחשיכה כולה בבדידותה החמה/ מחכה לראות אותה שוב בשעת הצהריים