# data[].attributes.attachment_caption
I 1880 satte jeg, Anna, og min mand Johanes kurs mod et nyt eventyr, da vi sejlede fra Danmark til USA for at starte et nyt liv på den store prærie. Vi var unge og forelskede, og var ivrige efter at bygge os vores eget liv i et nyt land. Efter en længere rejse ankom vi endelig til USA, hvor vi blev modtaget af vores fætter, der havde etableret sig i landet. Han var venlig nok til at give os en lille hytte som bolig, og vi var dybt taknemlige for hans hjælp. Vi begyndte straks at gøre den til vores hjem, og at udvide den for at få plads til vores fremtidige familie. De første dage på prærien var hårde, men vi var stærke og modige, og vi hjalp hinanden igennem de udfordringer, der opstod. Vi dyrkede majs, kartofler og andre afgrøder, og efterhånden som årene gik, fik vi tre smukke børn. Vi opdragede vores børn i vores tro og værdier, og vi lærte dem at arbejde hårdt og at appellere til hinanden. Vi havde et hårdt, men lykkeligt liv på prærien, og vi var taknemlige for alt, hvad vi havde. Som vores børn voksede op, blev de en vigtig støtte for os på marken. De hjalp med at pløje jorden, såe frø og høste afgrøderne. Vi var stolte af dem og glade for at se, hvordan de udviklede sig til stærke og selvstændige mennesker. Vi var ikke rige, men vi havde alt, hvad vi behøvede, og vi var lykkelige. Vi elskede hinanden og vores børn, og vi elskede livet på prærien. Vi savnede vores hjemland Danmark, men vi var taknemlige for den nye chance, vi havde fået i USA. Således levede vi, Anna og Johanes, på prærien i USA, og skabte et liv for os selv og vores børn. Vi arbejdede hårdt og var lykkelige, og vi vil altid huske de glade og vanskelige tider, vi gennemlevede sammen.  LAVET AF GUSTAV

# data[].attributes.wish_content.attachment_props.alternative_text
A 26 year old couple living on the prairie in the year 1900 in a small farmhouse in the countryside

# data[].attributes.attachment_caption
I 1910 stod Johannes og Anna, et ungt dansk par, på kajen i København, hvor de ventede på at stige ombord på et skib, der skulle sejle dem over Atlanterhavet. De havde ingen penge og ingen fremtid i Danmark, og derfor havde de besluttet at søge deres lykke i Amerika. 

Efter en måned til søs ankom de endelig til New York. De var overvældet af de store bygninger og det store folks mængde, men de var også spændte på at starte deres nye liv. De tog straks et tog til Utah, hvor de havde hørt, at der var masser af plads og muligheder for at bygge et nyt liv. 

Da de ankom til Utah, var der intet andet end åbne sletter og bjerge på horisonten. Men Johannes og Anna så på det med øjnene fulde af håb. De begyndte at bygge deres hus med deres egne hænder, og det var hårdt arbejde, men de var villige til at gøre alt, hvad det tager for at opnå deres drømme. 

Efter mange måneder af hårdt arbejde stod der et lille, men stærkt hus på prærien. Johannes og Anna var stolte over, hvad de havde opnået, og de var klar til at begynde deres nye liv sammen. De fik tre smukke børn, og deres familie voksede og blomstrede i det nye land. 

Johannes og Anna havde aldrig glemt deres hjemland, men de var taknemmelige for den chance, de havde fået til at starte et nyt liv i Amerika. De arbejdede hårdt for at give deres børn en bedre fremtid end de selv havde haft, og de formåede at opbygge en lykkelig og succesrig tilværelse på den store, tomme prærie. 

Historien om Johannes og Anna er en historie om mod og beslutsomhed. Det er en historie om at tage chancen for at opnå sine drømme, og om at arbejde hårdt for at opbygge et bedre liv for sig selv og sin familie. Det er en historie, der viser, at med håb og beslutsomhed kan man opnå alt, hvad man ønsker sig i livet. 

# data[].attributes.wish_content.attachment_props.alternative_text
Pioners young man and a young women live in a big empty field. They live in the 1800 hundreds in Utah. They are building there hause made of tree. It is a old picture.

# data[].attributes.attachment_caption
Johannes og Anna var et ungt par fra Danmark, som havde drømt om at starte et nyt liv på den store amerikanske prærie. De var begge 26 år, fulde af drømme og håb, da de ankom til Amerika i 1890. De var endelig på deres egen jord, fri til at bygge et liv fra bunden. Men de var ikke forberedt på de udfordringer, som lurede. 

Den første tid var hård. De kæmpede for at tilpasse sig det barske vejr og de ufremkommelige sygdomme, som var almindelige i området. Anna og Johannes arbejdede hårdt for at få deres jord til at give afkast og for at bygge et hjem, der kunne modstå de vilde storme, der fjærkastede torden over prærien. De var alene, men de havde hinanden, og det gav dem styrke. 

Men så kom den dag, hvor Anna opdagede, at hun var enlig gravid. Hun var nervøs, men også glad. Hun vidste, at Johannes ville være en god far, og at de endelig ville have den familie, de plejede ast drømme om. De arbejdede endnu hårdere for at forberede sig på deres nye liv som forældre. 

Samtidig voksede deres afgrøder. De havde plantet majs, hvede og bønner, og de så ud til at blive en god høst. Det var en tid med glæde og optimisme for Anna og Johannes. De følte, at de endelig var på vej til at opnå deres drømme. 

Men så ramte synden dem. Johannes blev ramt af en alvorlig sygdom, som svækkede ham. Anna tog sig af ham, men hun kunne ikke stoppe sygdommen. Efter mange ugers kamp døde Johannes, og Anna blev alene med et barn i prærien med de tætteste folk flere kilometer væk. 

Anna var ødelagt af sorg, men hun vidste, at hun ikke kunne give op. Hun havde et barn at passe på, og hun måtte overleve. Hun arbejdede hårdt for at passe afgrøderne og for at sikre, at hun og barnet havde mad at spise. Hun holdt Johannes' minde i live og fortalte barnet om sin far, som havde drømt om at bygge et bedre liv på prærien. 

Annas liv var nu en uafbrudt kamp for overlevelse, men hun havde mod og viljestyrke. Hun var nu en del af den store prærie, og hun ville overleve, for at opfylde Johannes' drømme og for at sikre et bedre liv for deres barn. 

 

# data[].attributes.wish_content.attachment_props.alternative_text
two young pioners a man and a woman, the man is dying of a illness  and shes left alone to take care of their child in the 1890's america

# data[].attributes.attachment_caption
Anna og Johannes på jagt efter mad på prærien i Montana

# data[].attributes.attachment_caption
I 1890, da Danmark var i en økonomisk krise, besluttede Anna og Johannes sig for at udvandre til Amerika for at søge et bedre liv. De var begge 26 år gamle og havde drømt om at rejse til Amerika, for at dyrke afgrøde og starte et nyt liv. Efter mange uger på havet ankom de til New York, overvældet af byens størrelse og livlighed. De havde aldrig set noget lignende før, og var stærkt fascinerede af de høje bygninger og de mange mennesker, der gik på gaderne. Efter en kort periode i byen, besluttede de sig for at rejse vestpå for at bosætte sig på prærien som nybyggere. De købte et stykke jord og Annas fætter, som havde udvandret et par år før, forærede et lille hjem til dem. De arbejdede hårdt for at gøre deres drømme til virkelighed, og med tiden blev deres gård større og stærkere. De dyrkede majs, hvede og bønner, og solgte deres overskud på det lokale marked. De opdrog køer, grise og høns, og solgte kød og æg til deres naboer. Anna og Johannes var glade for at have fundet hinanden og var stolte af, hvad de havde opbygget sammen. De var en del af en lille, men stærk, menneskeskare, der hjalp hinanden med alt fra at bygge hus til at høste afgrøderne. De savnede deres familie og venner i Danmark, men var også taknemlige for deres nye liv i Amerika. De følte, at de havde fundet deres plads i verden, og var forbløffet over, hvordan livet havde udviklet sig for dem. Med tiden blev deres børn født, og de underviste dem i danske traditioner og værdier. De var glade for at dele deres kultur med deres børn, og for at give dem en forståelse for deres rødder. Anna og Johannes levede en enkel, men lykkelig tilværelse på deres gård. De arbejdede hårdt, men fandt også tid til at nyde livet og have hyggelige stunder sammen. De var taknemlige for alt, hvad de havde, og var stolte af, hvad de havde opnået sammen. Inderst inde var de stolte af at være danskere, men de vidste, at de havde fundet deres hjem i Amerika. De havde bygget et liv for sig selv og deres familie, og de havde opnået alt, hvad de havde ønsket. 

# data[].attributes.wish_content.attachment_props.alternative_text
Pioners young man and woman in the prairie in Montana in 1900

# data[].attributes.wish_content.attachment_props.alternative_text
pioners a young woman and man gardening infront on their house in the feilds of their new house in amerika in the 1890

# data[].attributes.attachment_caption
 

I 1890 forlod de to unge danskere, Anna og Johannes, der var 26 år gamle, deres hjemland for at prøve lykken i den nye verden. De havde hørt om de gode muligheder, der var i Midtvesten i USA, og besluttede at tage chancen. Med en lille kuffert og store forventninger steg de ombord på et skib og sejlede over Atlanterhavet. Efter en lang og ubehagelig rejse ankom de til New York, hvor de straks følte sig overvældede af den store bys støj og travlhed. Men de var fast besluttet på at gøre det bedst af det og begyndte at lede efter arbejde. Efter nogle ugers søgen fandt de endelig arbejde på en gård i Illinois. Paret arbejdede hårdt og dedikeret på gården og blev hurtigt elsket af deres arbejdsgivere. De havde et rart liv på gården og lærte hurtigt at passe kvæg, pløje marker og høste afgrøder. I deres fritid udforskede de omegnen og mødte nye mennesker. De lærte at kende andre danskere, som også var udvandret til USA, og deltog i danske arrangementer og festligheder. Anna og Johannes følte sig hjemme i den nye verden og var glade for at have hinanden som venner og støtte. Men paret manglede også deres familie og venner i Danmark, og de savnede også den danske kultur. Så de besluttede at redde penge op, så de kunne rejse tilbage til Danmark og besøge deres venner og familie. Det tog nogle år, men til sidst havde de nok penge samlet og kunne rejse tilbage til Danmark. De blev modtaget med åbne arme af deres familier og venner, og de havde en vidunderlig tid sammen. Men de havde også lært at elske deres nye hjem i Midtvesten, og de besluttede sig for at vende tilbage dertil igen. De havde fundet et nyt hjem i den nye verden, men de ville aldrig glemme deres danske rødder. Og så rejste de tilbage over Atlanten til Illinois, hvor de fortsatte med at arbejde på gården og leve et lykkeligt liv sammen. De havde fundet deres plads i verden, og de var glade for det. Så her er historien om Anna og Johannes, der rejste fra Danmark til Midtvesten i USA og opbyggede et nyt liv for sig selv. Det var en rejse fuld af udfordringer, men også fuld af glæder og lykke 

# data[].attributes.wish_content.attachment_props.alternative_text
pioniers in the 1800 century in montana 

# data[].attributes.attachment_caption
Efter en længere rejse ankom de til deres nye hjem, et lille hus beliggende midt på den store, åbne prærie. De var overvældet af det nye landskab, men også spændt på, hvad der ville ske. De kastede sig ud i arbejdet med at dyrke jorden og passe deres kreaturer, men de var uerfarne og mødte mange udfordringer undervejs. 

  

Men Johannes og Anna var begge meget arbejdsomme og ville ikke opgive. De kæmpede mod de voldsomme vejrforhold, som de oplevede på prærien, og de måtte også kæmpe mod de andre beboere i området, der var jaloux på deres succes. Men Johannes og Anna var modige og stædige, og de formåede at overleve alle udfordringerne. 

  

Men livet på prærien var ikke altid let. Der var farer og udfordringer, som Johannes og Anna måtte stå overfor. Bl.a. måtte de kæmpe mod en bande af røvere, som prøvede at stjæle deres kreaturer og ødelægge deres hjem. Men Johannes og Anna var modige og vovede at stå overfor de voldelige banditter. De formåede at afværge angrebet og beskytte deres hjem og deres ejendele. 

  

Samtidig blomstrede Johannes og Annas forhold. De var forelsket i hinanden og elskede at udforske den vilde prærie sammen. De fandt også tid til at have kærlighed til hinanden og bygge et liv sammen, som var fyldt af lykke og glæde. De fik også børn sammen og byggede en stor familie. 

  

Men livet på prærien var ikke altid fredeligt. Der var også konflikter mellem de forskellige beboere i området, og Johannes og Anna måtte ofte tage stilling til disse konflikter. Bl.a. måtte de kæmpe mod en gruppe banditter, som prøvede at overtage deres land og drive dem væk. Men Johannes og Anna var modige og stædige, og de formåede at beskytte deres hjem og deres land mod de voldelige banditter. 

  

Således blev Johannes og Anna et lykkeligt par, som havde fundet deres plads i verden. De levede et eventyrligt liv på prærien og blev elsket og respekteret af de andre beboere i området. De var et eksempel på, at man kan opnå sine drømme, hvis man er villig til at arbejde hårdt, være modig og aldrig opgive. 

 

# data[].attributes.wish_content.attachment_props.alternative_text
a young man and a young women building a house in a american desert in the 1890s

# data[].attributes.attachment_caption
I 1890, da Danmark var i en økonomisk krise, besluttede Anna og Johannes sig for at udvandre til Amerika for at søge et bedre liv. De var begge 26 år gamle og havde drømt om at rejse til Amerika, for at dyrke afgrøde og starte et nyt liv. Efter mange uger på havet ankom de til New York, overvældet af byens størrelse og livlighed. De havde aldrig set noget lignende før, og var stærkt fascinerede af de høje bygninger og de mange mennesker, der gik på gaderne. Efter en kort periode i byen, besluttede de sig for at rejse vestpå for at bosætte sig på prærien som nybyggere. De købte et stykke jord og Annas fætter, som havde udvandret et par år før, forærede et lille hjem til dem. De arbejdede hårdt for at gøre deres drømme til virkelighed, og med tiden blev deres gård større og stærkere. De dyrkede majs, hvede og bønner, og solgte deres overskud på det lokale marked. De opdrog køer, grise og høns, og solgte kød og æg til deres naboer. Anna og Johannes var glade for at have fundet hinanden og var stolte af, hvad de havde opbygget sammen. De var en del af en lille, men stærk, menneskeskare, der hjalp hinanden med alt fra at bygge hus til at høste afgrøderne. De savnede deres familie og venner i Danmark, men var også taknemlige for deres nye liv i Amerika. De følte, at de havde fundet deres plads i verden, og var forbløffet over, hvordan livet havde udviklet sig for dem. Med tiden blev deres børn født, og de underviste dem i danske traditioner og værdier. De var glade for at dele deres kultur med deres børn, og for at give dem en forståelse for deres rødder. Anna og Johannes levede en enkel, men lykkelig tilværelse på deres gård. De arbejdede hårdt, men fandt også tid til at nyde livet og have hyggelige stunder sammen. De var taknemlige for alt, hvad de havde, og var stolte af, hvad de havde opnået sammen. Inderst inde var de stolte af at være danskere, men de vidste, at de havde fundet deres hjem i Amerika. De havde bygget et liv for sig selv og deres familie, og de havde opnået alt, hvad de havde ønsket. 

# data[].attributes.wish_content.attachment_props.alternative_text
Two young danish pioners in the prairie in montana in 1910 building a house 

# data[].attributes.wish_content.attachment_props.alternative_text
the preacher a young man a young woman bulding a house in 1840

# data[].attributes.attachment_caption
I 1890'erne tog Anne og hendes mand Johannes et stort løb for at opnå det bedre liv, de havde drømt om. De forlod deres hjemland Danmark og satte kursen mod Amerika, med det håb om at opnå deres drømme om at eje jord og have et bedre liv.Da de ankom til Amerika, blev de modtaget af deres fætter, som gav dem en lille hytte på en prærie i den fjerne delstat. Her kunne de starte deres nye liv, fjernt fra det støjende, overbefolkede Europa, som de forlod.Anne og Johannes arbejdede hårdt for at gøre deres drømme til virkelighed. De dyrkede majs, hvede og græs på deres jord, og de passerede deres kvæg og grise. De var selvforsynende og klarede sig selv på den store prærie.De havde to små børn, som de elskede højt. De underviste dem i at passe dyrene og dyrke jorden. De lærte dem også at respektere naturen og at leve i harmoni med den.Livet på prærien var hårdt, men Anne og Johannes var stærke og beslutsomme. De var villige til at arbejde hårdt for at opnå deres mål. De var også kærlige over for hinanden og deres børn, og de gjorde alt, hvad de kunne for at give dem det bedste liv.Da Anne og Johannes var voksne, var de stolte af, hvad de havde opnået. De havde bygget et liv for sig selv og deres børn, som de kunne være stolte af. De havde vundet respekt og agtelse af deres naboer, og de var blevet en del af deres lokalsamfund.Anne og Johannes' historie er en historie om drømme, håb og beslutsomhed. Det er en historie om, hvordan to mennesker kunne forlade deres hjemland for at opnå deres drømme og bygge et nyt liv for sig selv og deres familie. Det er en historie om, hvordan man kan overvinde udfordringer og opnå sine mål, hvis man er villig til at arbejde hårdt og aldrig opgive.

# data[].attributes.wish_content.attachment_props.alternative_text
poor man, poor women, year 1885, emigrants from denmark, prairies, got a child, live in a farm

# data[].attributes.wish_content.attachment_props.alternative_text
an oil painting of a young couple that just came to the desolate prairie

# data[].attributes.attachment_caption
Anna og Johannes, et ungt dansk par på 26 år, besluttede sig i 1890 til at forlade deres hjemland for at søge lykke i Amerika. Med en lille påse penge og en stærk vilje til at arbejde hårdt, købte de et stykke jord af Annas fætter, som selv havde udvandret fem år tidligere. De etablerede sig som nybyggere på den amerikanske prærie og begyndte at bygge deres nye liv. Anna og Johannes var et smukt par med en stærk vilje og en urokkelig arbejdsomhed. De fik tre børn, to sønner og en smuk datter med langt, gyldent hår og smukke, blå øjne. Anna var en dygtig hjemmesyge husmor og Johannes var en hårdtarbejdende landmand. De havde altid været stærkt bundne til hinanden og deres kærlighed var stærk nok til, at de aldrig mistede modet. 

De første år i Amerika var hårde for Anna og Johannes. De måtte arbejde hårdt for at overleve og det var ofte, at de følte sig ensomme og overvældede af de nye oplevelser. Deres kærlighed til hinanden og deres børn var dog stærk nok til, at de aldrig mistede modet og altid fortsatte med at arbejde for at opnå deres drømme. 

Med tiden begyndte de at se af deres hårde arbejde betalte sig. De byggede en smuk gård med en lille hvid træhus og en række stalde og hø lader. De dyrkede majs, hvede og kartofler, og solgte deres overskud til de andre nybyggere i området. De havde også nogle få køer og får, som de holdt for deres mælk og kød. 

I løbet af få år var Anna og Johannes med til at skabe en helt ny landsby, der voksede op omkring deres gård. De fik flere naboer, der også var nybyggere, og der opstod et fællesskab mellem dem. Anna og Johannes solgte grønsager til deres naboer og andre i landsbyen begyndte også at etablere butikker og forretninger, herunder en læge. De andre nybyggere kom ofte forbi deres gård for at få råd og vejledning, og Anna og Johannes var altid parate til at hjælpe. 

Selvom de savnede deres familie og venner i Danmark, følte de sig hjemme i deres nye hjem, hvor de havde bygget et liv for sig selv og deres børn. De havde vundet respekt og agtelse fra deres nye naboer, og de var stolte af, hvad de havde opnået. Anna og Johannes var et eksempel på, hvordan udvandrere kunne opbygge nye liv i et fremmed land og skabe en helt ny fællesskab. Selvom de havde gennemgået mange hårde år, var Anna og Johannes endelig i stand til at se deres drømme gå i opfyldelse og bygge et smukt liv for sig selv og deres børn i Amerika. 

# data[].attributes.wish_content.attachment_props.alternative_text
A young couple. They just came to America as Pioniers. There is a little house and they want to build a new fantastic place for them and their children their are going to have

# data[].attributes.attachment_caption
Anna og Johannes er et ungt par på 26 år, der har taget et stort skridt for at opnå deres drømme. De er flygtet fra Danmark og har startet et nyt liv som nybyggere i Amerika. Deres rejse har ikke været let, men de har været villige til at arbejde hårdt for at opnå deres mål. 

Efter mange år med hårde arbejdsdage og utilstrækkelige ressourcer er de endelig i stand til at etablere en vellykket gård på prærien. De har oplevet mange udfordringer undervejs, men deres kærlighed og beslutsomhed har holdt dem sammen. 

Anna og Johannes har også fået børn undervejs, og det er en vigtig motivation for at fortsætte deres arbejde for at sikre en god fremtid for deres familie. De elsker at være på deres gård og nyder livet på prærien. Deres historie er en inspiration for andre, der også drømmer om at opnå deres drømme i Amerika. 

Med hårdt arbejde, beslutsomhed og en stærk kærlighed til hinanden har Anna og Johannes bygget et nyt liv for sig selv i et fremmed land, og de fortsætter med at arbejde for at sikre en god fremtid for deres familie. 

 

# data[].attributes.wish_content.attachment_props.alternative_text
A young man and a young woman thats builds a house on the pear in 1910

# data[].attributes.attachment_caption
I 1890 boede 26-årige Anna og Johannes i en lille landsby på Sydfyn, Danmark. Begge havde de levet hele deres liv i det stille, men også hårde danske landskab, hvor landbruget var livsgrundlaget. Anna var en eventyrlysten og uafhængig kvinde, der drømte om et anderledes liv, væk fra de begrænsede muligheder, hendes hjemstavn tilbød. Johannes, hendes barndomsven, havde altid været mere praktisk anlagt. Han havde arbejdet på sin fars gård, men han længtes også efter en ny start, måske endda i den fjerne, lovede verden kaldet Amerika. 

De havde hørt historier om de store muligheder på den amerikanske prærie, om jord, der kunne købes billigt, og om muligheden for et nyt liv, væk fra de trange forhold i Danmark. Efter mange lange nætter med drømmende samtaler om fremtiden, besluttede de at forlade alt, hvad de kendte, og tage den lange rejse over Atlanten. 

I begyndelsen af 1890 satte Anna og Johannes kurs mod New York, hvor de ankom efter en lang og urolig sejlads. De var chokerede over storbyen, dens travlhed og mangfoldighed, men de havde allerede besluttet sig for at fortsætte deres rejse mod Midtvesten. Der, langt ude i det åbne land, håbede de at finde et sted, hvor de kunne opbygge noget nyt. 

Efter at have rejst i flere uger med tog og hestevogn, nåede de til en lille by i Illinois, hvor de fandt et arbejde på en gård. Johannes blev hurtigt sat til at arbejde med markarbejde og dyrehold, mens Anna hjalp med husarbejde og købte varer i den nærliggende by. De blev hurtigt opmærksomme på, at livet på Midtvesten var hårdt – markarbejdet var fysisk krævende, og vejret kunne være ubarmhjertigt. På den ene side var der dog en stærk følelse af frihed, og de var glade for at være væk fra den danske fattigdom og det stive samfund. 

Gården, de arbejdede på, var ejet af en ældre mand ved navn Mr. Pedersen, som også var dansk immigrant. Han var venlig, men hans egen kamp for at få gården til at blomstre gjorde ham ofte udmattet og frustreret. Anna og Johannes var ivrige efter at lære, men de fandt hurtigt ud af, at arbejdet i Midtvesten var langt mere udfordrende, end de havde forestillet sig. Den kolde vinter var særlig hård. Der var sjældent tid til at hvile, og arbejdet i de snedækkede marker var strengt. 

Men Anna og Johannes havde besluttet sig for at gøre det bedste ud af deres nye liv. Hver dag arbejdede de hårdt, og om aftenen satte de sig sammen og talte om deres drømme om at eje deres egen gård én dag. De havde lidt penge, men de havde håb og energi. Langsomt, meget langsomt, begyndte de at spare op til den dag, de kunne købe deres eget stykke jord. 

I 1893, efter flere år med hårdt arbejde, fandt de en gård i nærheden, som var til salg. Det var ikke meget – kun et lille hus og en grund, men for Anna og Johannes var det et paradis. De solgte alt, hvad de havde, og tog et lån fra en lokal bank. Nu var de endelig her – de havde deres egen gård. 

Men det var ikke nemt. Høsten i de første par år var dårlig, og de måtte kæmpe for at få jorden til at give nok til at opretholde gården. Der var dage, hvor de var tæt på at give op. De havde hverken den erfaring, der var nødvendig for at dyrke jorden effektivt, eller de penge, der kunne sikre deres overlevelse gennem de svære perioder. Men de holdt fast. Johannes lærte hurtigt, hvordan han kunne forbedre jordens frugtbarhed, og Anna begyndte at sælge frugt og grøntsager på det lokale marked. 

Deres liv på Midtvesten blev en blanding af triumph og trængsler. De blev langsomt accepteret som en del af fællesskabet i den lille by. Mange af de andre danskere i området blev deres venner, og de lærte hurtigt at støtte hinanden i nødens stund. De begyndte at holde små fester, hvor de dansede og sang danske sange. Deres samhørighed i det fremmede gjorde, at de ikke følte sig helt alene, selv når tiderne var svære. 

Efter mange år med hårdt arbejde begyndte deres gård at blomstre. De havde nok at spise, og for første gang i mange år kunne de begynde at spare op til fremtiden. Anna og Johannes, der oprindeligt var kommet til Amerika for at finde et nyt liv, havde nu skabt et hjem. De indså, at det ikke kun var de store drømme, der havde drevet dem, men også de små sejre i hverdagen, der havde gjort livet på Midtvesten værd at leve. 

Da de blev ældre, kiggede de tilbage på deres rejse med stolthed. De havde skabt et hjem fra ingenting, og deres bånd til hinanden og til det nye land var stærkere end nogensinde. Amerika var blevet deres hjem, et sted, hvor de kunne se tilbage på deres rødder i Danmark, men også et sted, hvor de kunne se frem mod en fremtid fyldt med muligheder, som de aldrig havde drømt om.  

# data[].attributes.wish_content.attachment_props.alternative_text
a farm in utah 1800 century with a barn and horses

# data[].attributes.attachment_caption
I 1890 var der en stor udvandring fra Danmark til USA, og mange danskere forlod deres hjemland for at søge efter bedre muligheder i Amerika. Mange danskere slog sig ned i byer som Chicago, Minneapolis, og Omaha, hvor de kunne finde arbejde i industrien eller på jernbanerne. Det kan have været en lang og besværlig rejse for Anna og Johannes, men de ville have været blandt mange andre danskere, der også tog denne tur. 

# data[].attributes.wish_content.attachment_props.alternative_text
a young women and a young man at the pioners in usa in th 18 hundreds there is a house in the background

# data[].attributes.attachment_caption
Hvis jeg var en udvandrer i det nye Amerika, ville jeg stå på toget fra New York og føle både spænding og frygt. Jeg ville køre gennem den åbne prærie, hvor landskabet strækker sig uendeligt, og kun fjerne bjergtoppe markerer horisonten. Da toget stopper i området kaldt Utah. Ville jeg virkelig træde ud i den rå, ubeboede vildmark, hvor alt er muligt, men også farligt. Jeg ville være ung og uerfaren, men alligevel fast besluttet på at starte et nyt liv. Jeg ville bygge en lille hytte, finde vand og jage for at overleve. Sammen med andre nybyggere ville vi skabe et samfund, baseret på hårdt arbejde og fællesskab. Hver dag ville være en kamp for at overleve, men også en mulighed for at forme sin egen fremtid. Jeg ville lære at stole på mig selv og på de mennesker, jeg møder, og langsomt bygge en ny begyndelse i et land fyldt med håb og udfordringer.  

# data[].attributes.headline
Johannes og Anna overvejer situationen efter at have knoklet en hel dag i bagende sol-Folke

# data[].attributes.subject
Johannes og Anna overvejer situationen efter at have knoklet en hel dag i bagende sol-Folke

# data[].attributes.wish_content.attachment_props.alternative_text
A young Danish woman at 26 and a young Danish boy also at 26 who have just arrived on the unknown American prairie. They have to build a house with their sturdy axe. they are all alone with only the mountains on the horizon.

# data[].attributes.wish_content.attachment_props.alternative_text
the preacher young man young woman building a house in 1850

# data[].attributes.wish_content.attachment_props.alternative_text
pioners in the american forests building a house its a young couple

# data[].attributes.attachment_caption
det her billed var truly det eneste der ikke var mærkelig, selvom at, det ligner en gammeldags uhyggelig historie.

# data[].attributes.attachment_caption
Johannes og Anna var unge og forelskede, da de besluttede sig for at forlade deres hjemland og søge deres lykke i det fremmede. De var begge 28 år og havde tre smukke børn. Efter en lang og udmattende rejse ankom de til det vilde vesten i USA, i 1893. De havde hørt historier om et land fyldt med håb og muligheder for at starte forfra. 

Ved ankomsten var de chokeret over den barske virkelighed, de stod overfor. Deres nye hjem var en lille, enkel hytte, der stod alene på den åbne prærie. Der var intet andet end græs, fårekyllinger og et par nærliggende gårde at se på. Men Johannes og Anna var af bestemt overbevisning om, at de kunne gøre det bedre. De begyndte at arbejde hårdt for at skabe et bedre liv for sig selv og deres børn. 

Men livet var hårdt i det vilde vesten, og det viste sig hurtigt, at det ikke var så let, som de havde forestillet sig. Deres børn blev syge af en uforklarlig sygdom, og to af dem døde i deres arme. Anna var knust over tabet, og Johannes var også dybt ramt. Deres hjertesorg var uendelig, og de følte sig alene og forladt i den store, åbne verden. 

Men Johannes og Anna var af en anden stærkere snit. De besluttede sig for at fortsætte deres kamp for at overleve og opbygge et bedre liv. De arbejdede endnu hårdere og stod overfor alle udfordringer med mod og beslutsomhed. De fandt støtte i hinanden og i deres tro på, at de kunne gøre det bedre. 

Efter mange år af hårdt arbejde og udfordringer lykkedes det Johannes og Anna til sidst at skabe et godt liv for sig selv og deres børn. De byggede en stor, smuk gård, som stod som et symbol på deres sejr over de hårde prærieomstændigheder. De fik flere børn, og de levede et lykkeligt liv, indtil de døde i en alder, hvor de kunne se tilbage på et liv fuldt af kamp, sejr og kærlighed. 

Johannes og Anna var et eksempel på, hvordan mod og beslutsomhed kan overvinde de mest hårde udfordringer. Deres historie er en påmindelse om, at man aldrig skal opgive drømmen om et bedre liv, selv i de mest uovervindelige omstændigheder. 

# data[].attributes.wish_content.attachment_props.alternative_text
A poor man and poor woman, they come from old england. they are in usa they have a small wood house

# data[].attributes.wish_content.attachment_props.alternative_text
man and woman building house in 18 hundred

# data[].attributes.attachment_caption
I den store, udstrakte prærie i Amerika, lå et lille hus, hvor Anna og Johannes, et ungt par, boede med deres børn. De havde udvandret fra Danmark i 1890 for at søge et bedre liv og en fremtid for deres familie. 

Huset stod alene, omgivet af åbne sletter og store marker. Men efterhånden som tiden gik, blev der bygget flere og flere huse i nærheden, og der opstod en lille, men livskraftig koloni. Anna og Johannes var blandt de første til at sætte deres spor i den nye verden, og de var stolte af deres bedrift. 

De ejede en stor mark, hvor de dyrkede majs, hvede og bønner. Med tiden fik de seks smukke børn, som de elskede over alt i verden. Men livet på prærien var hårdt og uforligneligt, og de måtte kæmpe for at overleve. Nogle gange var der voldsomme storme, der piskede op over sletterne, og de måtte søge tilflugt i en hule, som Johannes havde bygget nede i jorden. 

Da børnene blev syge, havde de ikke råd til at ringe efter lægen, så de samlede urter fra deres lille kolonihavehus, som de selv havde bygget. Men selv om de gjorde alt, hvad de kunne, kunne de ikke altid redde deres børn, og en dag døde den ene af dem af en sygdom, som de ikke kunne besejre. 

Anna og Johannes var knuste over tabet, men livet fortsatte, og de måtte lære at leve med deres sorg. De fortsatte med at arbejde hårdt på deres mark og tog sig af de børn, de havde tilbage. Men så kom en dag, hvor Johannes selv blev alvorligt syg. Han led af sult og sygdom, og trods alle deres anstrengelser, kunne Anna ikke redde ham. 

Han døde som 50-årig, og Anna og hendes fem overlevende børn begravede ham på en bakke bag deres hus, tæt ved deres døde søn. Anna var nu alene med sine børn, men hun var stærk og beslutsom, og hun vidste, at hun måtte fortsætte med at kæmpe for at give sine børn en fremtid. Hun fortsatte med at arbejde på deres mark og tog sig af sine børn med kærlighed og omsorg. 

Livet på prærien var stadig hårdt og uforligneligt, men Anna og hendes børn holdt sammen, og de fandt styrke i hinanden. De byggede videre på det liv, som Johannes og Anna havde bygget op, og de fortsatte med at forme deres fremtid i den nye verden. 

 
 

 

 

# data[].attributes.wish_content.attachment_props.alternative_text
two people young a man and a woman they live in uhta in 1920 on a farm

# data[].attributes.attachment_caption
Anna og Johannes, et ungt par på 26 år, boede i et lille dansk samfund i 1830. De var livlige og arbejdsomme, og de hadede at være i afhængighed af andre. De drømte om at udvandre til USA og starte et nyt liv. Efter mange uger med planlægning og opsparing, tog de endelig skridtet og sejlede over Atlanten til den nye verden. 

Efter et par uger i New York rejste Anna og Johannes vestpå for at finde en passende plads at bosætte sig på. Endelig fandt de en større, uudnyttet jord, som passede perfekt til deres planer. De købte jorden og begyndte straks at gøre den klar til at dyrke grøntsager og dyr. Det var hårdt arbejde, men de var begge motiverede og nød arbejdet. 

Efter et par år var de i stand til at etablere en lille landsby, der tiltrak andre danske udvandrere til området. Familien voksede, og Anna og Johannes fik tolv børn sammen. De dannede et godt og stærkt samfund, og alle var lykkelige og tilfredse med deres liv i den nye verden. 

Desværre slog skæbnen til mod Anna, da hun døde under et af de mange fødsler. Johannes og børnene var knuste, men de stod sammen og fortsatte med at drive gården og byen fremad. Johannes fandt styrke i sin familie og sin tro, og hans døtre blev en stor støtte for ham. 

Efter nogen tid giftede Johannes sig igen, og hans nye hustru tog godt vare på hans børn og hjalp ham med at opretholde den lille by, som Anna og Johannes havde bygget fra bunden. De boede alle lykkeligt og fredeligt, indtil de gik bort, alle på det tidspunkt i en alder af over 80 år. 

Annas og Johannes' historie blev en del af den amerikanske drøm, en historie om mod, styrke og kærlighed. De havde stiftet et nyt liv i en fremmed verden, og deres slægt og efterkommere blev en vigtig del af den amerikanske historie. 

 

 

 

 

# data[].attributes.wish_content.attachment_props.alternative_text
a young couple migrated to us in the 19th century, they create their own colony and have a good life, a full house with Anna and Johannes

# data[].attributes.attachment_caption
det eneste glade tidpunkt de har før han dør

# data[].attributes.wish_content.attachment_props.alternative_text
Two young pioners a man and woman building their new house in the american fields in 1890. in the style of picasso

# data[].attributes.headline
joe biden welcoming a young  couple to prairie after building their house

# data[].attributes.subject
joe biden welcoming a young  couple to prairie after building their house

# data[].attributes.wish_content.attachment_props.alternative_text
joe biden welcoming a young  couple to prairie after building their house in the 1800

# data[].attributes.wish_content.attachment_props.alternative_text
a man and woman hunting for food (they are both pioneers)

# data[].attributes.wish_content.attachment_props.alternative_text
anna and Johannes in the 1890s drinking beer with Joe biden