# data[].attributes.body
Ambdues imatges ens aporten una visió de la catedral de Barcelona. Una mirada patrimònica, diferent, però sobretot que ens narra sense paraules el que ha evolucionat i la seva importància per la nostra ciutat i per nosaltres com a ciutadans.
El primer cas, la imatge del segle XIV, per tant la seva data coincideix amb les imatges en blanc i negre. No s'aprecien, així doncs, els detalls i la qualitat de la fotografía.

Tot i així, es pot observar una façana practicament austera, sense molts recarregaments decoratius. Com s'aprecia, té una forma rodona, decorada amb arcs que segueixen el mateix patró. Als dos costats s'aprecien dos ventanals de fusta, també bastant ximples decorativament parlant. I en la part central una porta gran que dóna accés a la part interior de l'edifici. Pel que fa a la resta de l'exterior, la seva estructura arquitectònica compta amb unes escales en el centre, i un petit fanal que en el seu dia il·luminava l'emblemàtic edifici.

A diferència de la segona imatge, que ens relata especialment l’evolució de la façana, es remarca un pòrtic que tal com el seu estil arquitectònic indica, fa una espècie d’arc puntejat, amb voltes decorades amb diferents motius religiosos. És aquí una novetat que s'incorpora, mostrant les imatges dels apostòls en les voltes a gran tamany. Així com la verge en la meitat del pòrtic que dóna accés.

Aquest és un altre distintiu; la porta que abans donava accés s'han convertit en dos pòrtics de fusta amb la verge central. També en la foto antiga, es pot veure un arc en forma de volta sense vidriera, mentre que avui sí que hi és, decorat amb elements gòtics. Es parla, doncs, d'una catedral gòtica construida sobre una catedral romànica, i va ser més a més seu de l’Exposició Universal (l’any 1888).

Per concloure, ens agradaria destacar els canvis a nivell decoratiu presenciant una evolució del seu marcatge històric i de la forma de deixar empremta del significat d’una catedral amb tanta importància per la nostra ciutat. I plantejar-vos una pregunta que ens inquieta arrel de la mirada a la segona fotografía i observar els turistes que s'hi apropen: Ha tingut un canvi a nivell d'importància per la nostra ciutat, membres i turistes aquest emblemàtic edifici?

# data[].attributes.body
En la primera imatge, del 1888, podem observar que hi transitaven bastants vianants, cosa que també podem apreciar a la imatge actual, ja que continua sent un lloc molt concorregut, tant pels habitants de Barcelona com per turistes.

El 1888, l'Arc del Triomf es va construir com a porta d'entrada a l'Exposició Universal de Barcelona. Actualment, és un monument històric i turístic important a la ciutat de Barcelona, i s'utilitza principalment com a punt de referència i atracció turística.

L'Arc del Triomf ha estat renovat i restaurat una sola vegada el 1990. Tot i això, actualment observem que el monument manté la seva forma i figures artístiques originals, en bastant bon estat.

L'any 1888, l'Arc del Triomf es trobava en una ubicació perifèrica, a l'entrada de l'Exposició Universal de Barcelona. Avui dia, la ciutat ha crescut i s'ha expandit, per la qual cosa el monument es troba al centre de la ciutat, envoltat d'edificis i carrers.

Pel que fa a l’entorn, en el passat el trànsit al voltant de l'Arc del Triomf era principalment de vianants i de carruatges. Actualment, el monument es troba en una zona molt transitada i s'utilitza com una rotonda per al trànsit vehicular, a més de ser un passeig per als vianants.

Podem observar la diferència de to i de qualitat de les fotografies. L’antiga té un color groc i pocs detalls, en canvi, actualment es poden percebre molts més colors i detalls.

També podem veure que la vestimenta de les persones varia molt d’una fotografia a l’altra, a l’antiga són robes més llargues i tradicionals, i a la nova molt més variada i moderna.

Des de la perspectiva paisatgística, observem que, tot i que els materials de l’arc no han canviat, el paviment que estava fet de terra ara està fet d’asfalt. També observem fanals al carrer que antigament no hi eren. La vegetació continua present, tot i que el tipus de plantes i arbres ha canviat.

Considerem que, tot i que el mateix monument no hagi patit grans canvis, l’entorn s’ha transformat molt a través de la modernització.

# data[].attributes.body
Primera imatge:
Fernando, Rus Patio de la Casa del Arcediano. Ref: MZ00229. Historiagrafica. https://fotosdebarcelona.com/historiagrafica/picture.php?/419/search/3878

Segona imatge:
Claustre de la Casa de l’Ardiaca, Barcelona (fotografia personal)

En la primera imatge s’observa l’espai del claustre de la casa de l’Ardiaca, s’observa l’espai dedicat a caminar amb llambordes i l’espai decoratiu que es troba sense llambordes amb la terra exposada.

En el claustre, no s’hi observa vegetació abundant a banda de la palmera que hi ha al costat del brollador i l’arbre que es pot observar a la banda esquerre de la imatge. Es dedueix que la funció del claustre és purament decoratiu, ja que no compta amb espais per poder seure o passar-hi el temps.

Es pot observar l’accés a l’interior de la casa a través d’una porta amb esglaò i també l’escala a l'esquerra que duu al pis superior. Es poden observar fonts d'iluminació a ambdos pisos en forma de fanal.

En la segona imatge l’espai del claustre ha canviat radicalment, es denota que l’espai està pensat per tal de ser visitat en hores de visita. S’hi observa un espai ben cuidat i que rep un manteniment periòdic per part de l’Ajuntament. Es detecta el terra totalment enllambordat amb el mateix material que la construcció original segurament per tal d’augmentar l’espai caminable, ja que al ser un espai públic, s’espera la presència de més persones. Es pot observar la presència de la palmera al costat del brollador que s’ha mantingut. Per altra banda l’altre arbre ja no hi és. Es pot observar que al tractar-se d’un espai públic i la seu de l’Arxiu Històric de Barcelona s’hi han fet obres poder acomodar a tota la població. Per exemple, s’hi ha afegit una rampa d’accés a persones amb mobilitat reduïda (imatge 1). També hi trobem un banc per poder seure.

Dues parets del claustre han estat cobertes per un material gris i llis.

La façana de la casa roman identica i s’ha mantingut.

A la part baixa de les parets s'hi han afegit arrimadors de ceràmica per al de protegir de la humitat i com a element decoratiu, es poden observar motius florals simètrics, peixos, gerros, cargols i ocells.

En el pis superior es pot observar la presència de fanals amb motius florals nous.

Observem que les bigues de fusta que sostenen el segon pis s’han eliminat i s'ha optimitzat amb arcs que manten l’estil arquitectònic de la resta de la casa.

# data[].attributes.attachment_caption
La Pedrera abans i ara. (Font imatge antiga: http://www.historiagrafica.com - Font imatge actual: Grup 11)

# data[].attributes.body
La Casa Milà és un edifici construït per l'arquitecte Antoni Gaudí en ple desenvolupament del Modernisme de finals del segle XIX.
La Pedrera és considerada un element emblemàtic del patrimoni cultural per les seves innovacions constructives i funcionals, així com per les solucions ornamentals i decoratives.

La primera fotografia és de l'any 1910. L’aspecte de la Pedrera en general és cuidat i similar a l’aspecte de l’edifici d’avui en dia. Aquest edifici i les construccions del voltant són rígides i bones, no s’aprecien construccions provisionals ni en obres. El paviment que observem als voltants de l’edifici és de llamborda. A més a més, al voltant de la Pedrera veiem altres edificis, fanals, arbres i un cartell. A la imatge també destaca molta gent al voltant, cavalls i carros. Tampoc observem altres elements arquitectònics interessants pels voltants de la Pedrera. A la imatge s’aprecia que les principals infraestructures de transport de l’època eren a cavall o en carros de cavalls, ja que el transport públic era escàs.

En la segona fotografia veiem La Pedrera actualment, any 2023. L’aspecte de la Pedrera d’avui en dia és molt cuidat. Aquest edifici i les construccions del voltant són rígides i bones, no s’aprecien construccions provisionals ni en obres. El paviment que observem als voltants de l’edifici és asfaltat i destaquen marques blanques dels passos de zebra i una franja vermella del carril per a les bicicletes. A més a més, al voltant de la Pedrera veiem altres edificis, fanals, semàfors, cartells, arbres florits i la terrassa d’un bar.  De manera excepcional, a causa de la Diada de Sant Jordi, observem un rostre d’una dona blanc i molt gran, de l’autor Jaume Plensa. Cal destacar també que s’aprecien botigues pròximes a la Pedrera. Un altre aspecte que destaca de la imatge és la gran quantitat de gent que hi ha al voltant, fet molt similar a la imatge antiga. Tampoc veiem altres elements arquitectònics interessants a prop. A la imatge s’aprecia que les principals infraestructures de transport són la bicicleta i a peu, tot i que encara que no aparegui a la imatge, el metro i l’autobús hi arriben perfectament.

# data[].attributes.body
En aquestes 3 parelles d’imatges podem observar diferents parts de la Basílica de Santa Maria del Mar, localitzada al barri de La Ribera. Aquesta ha tingut un paper molt important a la nostra societat i cultura, i és per això que a mesura que han anat passant els anys i aquest element patrimonial ha anat patint diverses destrosses, s’han realitzat diverses reformes per tal de poder-la conservar en l’estat actual i així poder continuar utilitzant-la avui en dia.

A la primera parella podem veure una fotografia en blanc i negre, que ens mostra la Basílica de Santa Maria del Mar completa, des de la perspectiva dreta, en un racó. En aquesta podem observar com en el moment de la imatge la Basílica era completament buida, sense persones, quelcom avui dia seria impossible. Envoltant totes les parets de la Basílica trobem diverses paradetes, les quals actualment no hi són. A la segona imatge, on sortim nosaltres, podem observar que primerament la imatge està en color i amb un pla contrapicat, el qual fa la sensació que la Basílica sigui més gran. A més a més, és cert que cal remarcar que trobem moltíssimes similituds a l’antiga, ja que gràcies a les diverses restauracions ha estat possible. Nosaltres vam poder observar que el turisme, i les escoles visiten aquest element patrimonial per tal d’aprendre i conèixer diversos aspectes d’aquesta.

A la segona parella trobem una primera imatge que ens mosra l'absis principal de la catedral vist des de l'interior, concretament com va quedar després de l'incendi de 1936. A terra podem observar elements decoratius trencats, fragments de l'edifici derruits i vidres a trossos. Així fixant-nos en els vitralls veurem que estan tots trencats i ara a les parets hi ha obertures. A causa de la mala qualitat de la fotografia no es pot distingir ben bé què hi havia a l'altar major, però sí que es pot veure que està tot ensorrat, se sap que el gran orgue va quedar totalment inoperable. La segona foto, mostra l'interior actual de la basílica, també vist d'un punt de vista frontal enfocat a l'absis superior. La imatge ens permet apreciar amb detall les voltes de creueria del sostre i els vitralls. Si mirem amb atenció, també veurem com els pilars estan una mica torts, a conseqüència de l'incendi de la foto anterior. Finalment, podem veure com els elements decoratius (làmpades i llums) tornen a estar penjats i que també se n'hi han afegit de nous (bancs i catifes) per satisfer les necessitats i usos de l'església.

A l'última parella podem comparar la portalada principal de la basílica a través dels anys. La primera imatge, en blanc i negre, data entre els anys 1833 i 1850 mentre la segona ens mostra com és aquesta actualment, l'any 2023.

Com podem veure, tot i haver patit algunes restauracions, la porta principal de la basílica conserva la seva aparença gairebé intacta des de l'any 1833 fins ara: un seguit d'arquivoltes d'arc apuntat amb un timpà senzill d'una única figura amb dos nivells de brancals als laterals. Aleshores, observem que la diferència principal entre les dues imatges és l'entorn. A la primera imatge es distingeixen els residents del barri celebrant la festa major, fet notable per la presència de gegants, element molt característic de les festes majors a Catalunya. A la segona fotografia, en canvi, podem veure alguns turistes, ja que aquesta s'ha convertit en una icona cultural arreu del món així que atrau a tota mena de públics.

# data[].attributes.body
A les dues imatges podem observar l'entrada principal del mercat de Sant Josep. Les fotografies estan fetes des de les rambles enfocant l'entrada principal del mercat de la Boqueria.

En primer pla de la primera fotografia (l'antiga) podem veure una gran quantitat de vianants, fet que ens demostra que era un mercat molt concorregut durant aquella època. Si entrem en detall en aquest primer pla veiem com no hi ha carreteres, sinó que és tot una zona de vianants. En la segona fotografia, l'actual, també podem observar una gran afluència de vianants, ja que el mercat és una de les principals atraccions turístiques de la ciutat. En la primera imatge hem vist que no hi havia carretera, en canvi, en la imatge actual si hi ha. Hi existeix una carretera que separa la rambla del mercat de la Boqueria, aquesta com podem veure està molt transitada. A conseqüència de la gran afluència de públic i de trànsit hi ha incorporat un semàfor per regular el trànsit entre vianants i vehicles.

Una de les principals diferències entre ambdues fotografies és l'arc de l'entrada. En la primera imatge aquest estava decorat per les festes de la Mercè. Si observem de manera precisa veiem que majoritàriament és una estructura quadrada de ferro, exceptuant la seva base que és de pedra i les escultures decoratives, aquestes semblen ser d'animals i florals. Pel que fa a l'arc modernista de la segona fotografia (l'actual) hi podem veure com aquesta està uns metres més enrere en comparació a la fotografia antiga. La seva estructura es triangular i el material predominant és el ferro. Com a elements decoratius veiem una vidriera de colors, la qual es va incorporar a l'arc l'any 1913 (3 anys després de la fotografia antiga).

Una altra diferència que hem observat, és els negocis de les cantonades del carrer. En la imatge antiga veiem que hi ha un petit negoci que sembla ser d'un propietari local. En canvi, en la imatge actual veiem com en les dues cantonades existeixen dos negocis d'empreses internacionals i grans cadenes amb un gran poder adquisitiu.

Amb el pas dels anys podem observar com la importància del mercat de Sant Josep segueix sent transcendental per a la ciutat. Cert és que amb la nostra visita el mercat ens vam adonar que la gran majoria del públic que hi assisteix són turistes, fet que abans no hi passava o hi era menor. També podem observar la petjada del turisme, ja que abans només es veia un petit negoci a la cantonada que sembla ser un bar d'un comerciant local, mentres que ara es veuen comerços de nivell internacional. És a dir les grans empreses s'han menjat a les petites. Pel que fa a l'arc hem vist com ha evolucionat amb el pas del temps i les modes arquitectòniques, també l'estructura actual és de majors dimensions que l'antiga.

# data[].attributes.body
En la primera imatge poder veure L'Estadi Olímpic Lluís Companys de Barcelona el 1929. A l'entrada principal es pot apreciar un arc de triomf monumental que encapçalava una sèrie de columnes i frontons neoclàssics. La façana estava decorada amb elements ornamentals com ara escuts i figures esculpides. A la part central d'aquesta, es trobava una gran escultura de bronze de l'Àliga de Barcelona, que avui encara es conserva.
A més a més, tot i que no s'observa en la imatge, les grades de l'estadi estaven recolzades sobre una estructura de ferro forjat que formava una gran curvatura que donava a l'estadi una aparença imponent.
Els jardins també estaven molt ben cuidats, es van plantar arbres, plantes i flors per complementar els elements florals de la façana.

Actualment, podem observar una modernització de la façana per tal d'adaptar-se al segle XXI. S'han conservat detalls antics, però s'han afegit elements contemporanis. La façana original tenia un disseny neoclàssic que no s'assembla a l'actual, amb una gran arcada, columnes, frontons i escultures esculpides, construïda amb pedra natural.
A més a més, tot i que no s'observa en la imatge, s'ha augmentat la capacitat de l'estadi i s'han ampliat les graderies a l'hora que s'ha millorat la visibilitat.
També s'han millorat els accessos i s'han construït més entrades.
Quan parlem dels jardins exteriors, avui en dia tenen una major quantitat d'arbres, hi ha més zones per passar el rato com per exemple bancs, taules. Hi ha més llum, és a dir que es crea un ambient més segur a l'hora de passejar pels voltants durant la nit. I s'han afegit fonts i estanys per tal que l'ambient sigui agradable.

# data[].attributes.body
Si observem bé les dues fotografies de l’element patrimonial, la primera diferència que salta a la vista és la imatge en color (actual) vers la de blanc i negre (antiga). Podem veure que l’actual encara guarda l’estructura on estava l'antiaeri, retirat del lloc el 1990. Certament, tot i els grafitis que imperen avui en dia en els Búnquers, els nostres ulls agraeixen no veure un antiaeri en la imatge. Som dels que considerem que els grafitis són art urbà que no embruten l’espai, però aquesta opinió és personal. Tanmateix, podem observar de fons com Barcelona encara tenia la identitat de la seva estructura quadriculada que veiem avui en dia.

Pel que fa al barri, un dels detalls que ens ha sobtat més vista és com ha actuat la mà de l’home en el lloc. Abans podem considerar la gran quantitat d’arbres i vegetació que hi havia en aquesta zona del turó de la Rovira. Avui en dia, amb la forta massificació que ha patit Barcelona, trovem més edificis que elements naturals. Ens entristeix, però ens hi hem de resignar.  Com tota època, res és per sempre i hi van apareixent canvis efímers al llarg de la història. On abans hi havia un antiaeri, ara hi ha grafitis i, on abans hi havia vegetació ara hi ha edificis. L’evolució al llarg de la vida et treu unes coses i t’aporta d’altres, i així serà fins al final dels nostres dies.

# data[].attributes.body
La primera fotografia correspon a “La Plaça Catalunya” situada al centre de Barcelona l'any 1940. Està feta des de la llunyania en blanc i negre, on es pot apreciar com va quedar la seva construcció a l’inici.

En primer pla trobem una carretera on circulen cotxes i un bus (amb moviment). En segon pla podem veure l’extensió de la plaça i podem apreciar la seva profunditat. Caminant per aquesta es poden diferenciar diversos vianants i algunes zones verdes amb arbres. Finalment, en tercer pla veiem uns edificis força alts que l’envolten.

Es pot veure que tenia un aspecte en termes generals endreçat, amb voreres i amb un paviment asfaltat total on podem apreciar que van instal·lar mobiliari urbà com fonts, bancs o fanals. Rodejant la plaça, a la part més propera, una zona enjardinada amb construccions com poden ser escultures, tot amb molt bon estat; a la zona més allunyada, trobem la plaça envoltada d’alts edificis que podem deduir que eren hotels i altres comerços de restauració per la vida social del moment.

La segona fotografia correspon també a “La Plaça de Catalunya” situada al centre de Barcelona en l'actualitat. Està feta des de la llunyania i des d’un punt alt (picat), a color. Es pot apreciar com està la Plaça de Catalunya en l’actualitat, després de 83 anys.

Podem veure que no ha canviat gaire: en primer pla podem veure la plaça paral·lelament a la carretera on estan passant en moviment diferents mitjans de transports (cotxes i busos), podem intuir també que, com hem evolucionat com a societat, ara també hi ha altres mitjans de transport públic com tramvies, metro, tren, ferrocarril i d’altres privats com els taxis. Pel que fa a la plaça podem observar que al centre té un disseny que té forma de roda d’engranatge, continua tenint aquestes zones verdes amb arbres i petits jardins. En segon pla trobem aquests edificis que ja veiem a la fotografia anterior.

Es pot veure que té un paviment asfaltat total i una urbanització amb voreres, fanals, una zona enjardinada i mobiliari urbà com fanals, fonts i bans. Les diverses construccions que es van fer estan en bon estat i són artístiques.

# data[].attributes.body
Un cop feta la comparativa podem observar com aquesta zona del parc no ha canviat gaire respecte fa cinquanta-quatre anys, ja que el parc continua estant bastant cuidat i el paviment continua sent de terra. També podem veure que encara és un espai enjardinat, tot i que, es veu un gran creixement de la vegetació, tant de la palmera de la dreta, com de la que rodeja la part inferior de la font. L'element arquitectònic interessant continua estant, és la font i continua estant igual, ben cuidada i conservada. Les infraestructures de transport encara no estan presents dins del parc, cosa que és adequada per la vegetació que té.

També, podem veure que les persones que freqüenten aquest espai, ja no hi ha gent local de Barcelona, com es veu en aquesta imatge que s'ajunten per ballar sardanes, sinó que la gent que visita el parc amb més freqüència són turistes.

# data[].attributes.body
La primera imatge en blanc i negra és del 1905, en aquella època ja s’hi celebraven les primeres misses a la capella de Sant Josep, i la façana del Naixement (la façana principal de l’entrada actual) ja estava en obres com es pot observar en la imatge. Podem observar que al voltant de la Sagrada Família hi havien uns terrenys molt grans, on ara hi trobem parcs infantils i edificis que formen el barri de l’Eixample.

Antoni Gaudi pretenia deixar aquests terrenys lliures amb l’objectiu de formar una creu cristiana al voltant del monument. Això no va poder ser possible perquè es van construir blocs d’edificis al voltant i només es van fer dos parcs.

En la nostra imatge es pot veure com estem col·locats davant de la façana principal, on s’hi pot veure ja tota la façana del Naixement acabada. Podem observar com s’ha avançat molt en les obres respecte el segle passat. Actualment encara queden dos torres dels Evangelistes (Joan i Mateu) per acabar de completar les 4 torres. Mentres que la torre central de Jesús no la veurem acabada fins el 2026.

# data[].attributes.body
A la primera fotografia, en el conjunt de la plaça s’observen alguns vianants caminant, quatre arbres, dos fanals i dos edificis de gran alçada d’habitatges. Es distingeix la superfície de vianants de la superfície destinada per a cotxes. La de vianants es distingeix per la vorera de rajoles, en canvi, la carretera es distingeix per les llambordes.

A la segona fotografia, en el conjunt de la plaça s’observen una quantitat important de vianants caminant i observant una de les façanes dels edificis, més de quatre arbres, diversos fanals i dos edificis de gran alçada d’habitatges, aquests conservats des del 1920. En un dels edificis s’hi troba un bar amb terrassa als baixos. La superfície de vianants i la dels cotxes no es diferencia per cap classe de desnivell, es troben les dues en el mateix. Únicament les dues superfícies estan delimitades per una sèrie de pilons que eviten el pas dels cotxes a la zona de vianants de la plaça. A les dues superfícies hi ha rajoles.

La principal diferència entre una imatge i l’altra és el terra. A la imatge de l’any 1920 es distingeix la superfície de vianants de la superfície destinada per a cotxes, la de vianants es distingeix per la vorera de rajoles, en canvi, la carretera es distingeix per les llambordes. Aquestes diferenciacions amb la foto actual desapareixen, per tant, la superfície de vianants i la dels cotxes no es diferencia per cap classe de desnivell, es troben les dues en el mateix. Únicament les dues superfícies estan delimitades per una sèrie de pilons que eviten el pas dels cotxes a la zona de vianants de la plaça. A les dues superfícies hi ha rajoles.

Una altra diferència que s’hi pot veure és l’existència d’una terrassa d’un bar en la fotografia actual. Aquesta terrassa es troba als baixos d’un dels edificis que ja hi era antigament i que surt a l’altra fotografia. En total, només hi ha dos edificis que es conserven actualment i que es vegin a la imatge de 1920.

En últim lloc, a la fotografia actual es veuen molts més arbres que a l’antiga i els fanals han estat actualitzats per uns de més moderns i més alts.

# data[].attributes.attachment_caption
El títol de la fotografia segons l'autor, Josep Maria Sagarra i Plana, és "Homenaje al romanticismo" i podem observar diferents canvis: 

# data[].attributes.body
- La primera imatge és del 1930, en aquella època el parc era un espai privat, propietat de la família Desvalls que només podien accedir les famílies adinerades per celebrar grans vetllades i esdeveniments i només era accessible per invitació. No obstant això, amb el pas del temps, el parc es va transformar en públic a partir del traspàs de la família Desvalls a l’Ajuntament l’any 1967. Finalment, el parc es va obrir públic l'any 1971.

- Amb la diferència mencionada, que abans la propietat era privada i ara és pública, podem observar un canvi significatiu en què fa a la vestimenta. En la primera fotografia, que és quan només hi podien accedir les famílies adinerades, la vestimenta que portaven podria ser considerada com una mena de festa de disfresses, ja que en aquest parc s'hi celebraven grans esdeveniments.
En contrast, en la fotografia actual, que la propietat ja és un espai públic, podem veure que la roba que portem les persones que hi apareixem no és gens extravagant.

- Una altra diferència clara que s’hi pot veure és el tipus de pavimentació. A la primera fotografia, l’antiga, es pot apreciar un terra de rajola. En contrast, a la segona fotografia, l'actual, es pot veure que el terra del parc és de sorra.

- Per finalitzar, una diferència notable que trobem entre ambdues fotografies és el color de la imatge. La primera fotografia en ser en blanc i negre, ens limita la capacitat de capturar detalls precisos. En canvi, la segona fotografia, que és la que vam fer nosaltres, al ser en color, ens ha permès capturar detalls més precisos i realistes, ja que els colors proporcionen més informació visual que no pas el blanc i el negre i això ens permet que puguem observar tots els detalls que envolten aquesta escultura.

# data[].attributes.body
Comparació

La principal diferència que podem observar quan comparem les dues imatges és la de les persones. Les vestimentes que s’utilitzaven antigament eren notòriament diferents de les que s’utilitzen en l'actualitat, ja sigui tant en homes com en dones. A més, a la imatge més recent, hi veiem molta més gent que abans, probablement això és degut a la gran quantitat de turisme que rep Barcelona actualment.

Si ens fixem en la paisatgística, podem veure que antigament a la Rambla de Barcelona hi havia molts més arbres que ara i els carrers estaven plens de flors. Els edificis són molt semblants a les dues imatges, malgrat que alguns són destacables per la seva antiguitat i, per tant, no estan presents. Si observem els seus terra, ara hi ha canvis en l'asfalt, a més podem observar que ja no hi és el tramvia, ja que les marques de les vies a terra, ja no estan.

Pel que fa a les parades de Sant Jordi no hi veiem gaire diferència, a les dues èpoques estan repletes de llibres i les gestionen tant homes com dones. Possiblement, l’únic aspecte que destacaríem és la modernització de les paradetes i alguns canvis en la seva disposició.