# data[].attributes.body
Характерни външни качества на Султана

Тясно, слабо лице

Тънки, стискюнати устни

Дребен ръст

Остър поглед

Душевни качества

Упорите

Неуморима

Твърдост

Отдаденост към семейството

Недоверчивост

Студена

Съпоставка на ,,родовото родно” и ,,националното родно”:

За Султана семейството е пръв приоритет. Още от първата си среща със Стоян, тя намира в него опора и го приютява, като после решава да се ожени за него. Причината зад това е, че за нея най-важно е да създаде семейство и да се грижи за него.

Когато идва монахът в къщата на Султана и Стоян, той повдига темата за националното родно и идеята, че човек освен семейство има и народ, за който трябва да се бори. Не приема нито монаха, нито думите му, защото вижда заплаха в рова, което е  ценно за нея. Той едва ли не, омаловажава нейните усилия да закриля семейството й. Монахът обхваща идеята, че нейния дълг не принадлежи само у дома. Тя е против замяната на родното за възрожденския идеал. Султана не е съгласна Лазар за стане народен водач. Тя мечтае той да богат и успешен, следователно на него да му е добре.

Оценката на повествователя за съответния персонаж:

Султана е представена като отрицателен и положителен герой.

а) отрицателни качества и ценности

Жестокостта/ крайността на героинята - Решението й да убие дъщеря си, за да спаси семейството си от позор, е безмилостно и жестоко.

Неразбирателството й към дъщеря й - Въпреки майчината й обич към Катерина, тя не успява да разбера от какво наистина има нужда дъщеря й и каква е истинската ситуация.

б) положителни качества

Майчинска обич - Въпреки жестоките и тежки решения, които взима Султана, героинята показва искренна любов и загриженост за дъщеря си.

Решителна - Султана е смела и ,,силна”, тъй като е готова и се опитва да защити семейството си от позор и беда.

Дълбоки чувства - Героинята преминава през трудна вътрешна борба и мъка. Тя не е безразлична, както може да изглежда първоначално, тъй като след това се бори с последствията от постъпката й.

# data[].attributes.body
Катерина

1. Значението на името Катерина:

1. От гръцки - “непорочност”

2. “Katarios” - (гръцки) означава чиста, девствена

2. Характерни качества - обосновани чрез примери от произведението

1. “буйна, дръзка, самонадеяна с хубостта, с младостта си”

2. “Убийте ме. Изгонете ме. Ще ида при него — изрече тя бързо, задъхана и продължи пак тъй бързо: — Аз знам какво сърце има той, само аз”

1. Катерина има чисто сърце и не се влияе от хорското мнение. Тя знае какво и кого обича и е готова да жертва своя собствен живот в името на любовта.

2. Тя е всеотдайна на сърцето си и любовта.

3. “Доведете го… искам да го видя…”

1. Дори в последните си мигове, Катерина все още мисли само и единствено за своя любим, дори и той да е основната причина за смъртта й.

3. Психологизъм: психологически обрати и вътрешни конфликти - обосновани чрез примери от произведението

а) „Катерина не можеше спокойно да понася тишината и мълчанието – като че ли всички в стаята се бяха заклели да мълчат.” - Тя е представена като буйно момиче, което не е подвластно на спокойствието и мира.

б) Според патриархалните норми тя “изневерява” на името си (чиста, девствена), като дава себе си на Рафе Клинче.

4. Връзката на героя с „родовото родно“

1. Заради отдадеността си към семейството и желанието да опази репутацията на Глаушеви пред Преспанското общество, тя се съгласява да изпие билка, която да убие плода, който носи от Рафе Клинче. Това показва изразената и отговорност към рода и факта, че колкото и да е непокорна се примирява пред желанията на майка си.

5. Връзката на героя с „националното родно“

1. Катерина е впечатлена от монаха, който е гостенин в тяхната къща.

2. Тя се бунтува срещу патриархалния ред чрез действията си с Рафе Клинче и става жертва на човешките предразсъдъци.

3. Тя е събирателен образ на духовното начало, възкресението на свободолюбивия човек и нравственото извисяване.

4. Тя е образ на индивидуалността и личностното развитие срещу консервативната общност

6. Оценката на повествователя за съответния персонаж

1. Оценката на повествователя за Катерина е позитивна, защото тя става ненужна жертва. Въпреки това, че разрушава нормите, когато се отдава на любовта си с Рафе, тя умира и нейната смърт е ,,безмислена”.

7. Обобщената оценка на групата за избрания герой

1. Катерина е символ на буйната младост

2. Тя е символ за разрухата на патриархалните норми

3. Тя се отдава на любовта, въпреки външната съпротива и несъгласие.

# data[].attributes.body
потърсете в Google информация за значението на името на избрания от вас персонаж

Ния е съкратена форма от гръцките имена Евгения, което означава благородна, Антония, което означава безценна, и Стефания, което означава венец. В контекста на “Железният Светилник,” пълното име на героинята е Евгения.

характерни качества - обосновани чрез примери от произведението

Ния е “прочута хубавица” и изпъква сред жените в Преспа с красотата си. Сравнена е със “златната ябълка от приказките,” което символизира нейната неземна хубост.

Освен това, героинята е смела. Според Катерина, тя “от нищо не се бои, не се смущава, не се тревожи, така гледа тя, така говори, така държи главата си, така движи малките си ръце с дълги, заострени пръсти, с розови ноктенца. (...), но ти се боиш от нея, а тя не ти се бои.” Ния не се плаши и от “двамата млади турци, които почти всеки ден минаваха пред бащината й порта и я търсеха с жадни очи.”

Ния е представена и като спокойна героиня, която от нищо не се пали.

психологизъм: психологически обрати и вътрешни конфликти - обосновани чрез примери от произведението

Вероятно най-големия конфликт, който Ния преживява е конфликта за невъзможната любов. Поради факта, че Лазар е вече женен за Божана, тяхната любов е забранена от брака на Лазар. Конфликта идва в формата на речениете дали да преследва тази любов, потенциално развалайки брака на Лазар и социалния статус на двамата, или завинаги да остави чувствата си тайна. Друг конфликт е този със семейството. Причината, по която тя не може да се омъжи за Лазар, е политическите склонности на баща си, въпреки своите народни ценности. Това е метафора за срама от предшествениците, който много българи изпитват, по думите на монаха, но тук обърнат в това, от което народа наистина трябва да се срамува, именна склонностите си към гръцкото.

връзката на героя с „родовото родно“

Ния е наследница на рода Глаушеви. Тя е образована, целеустремена и държи на патриархалните ценности. Ния е представена като по-млад образ на Султана, а в нея се разкрива “родовото родно”.

връзката на героя с „националното родно“

Ния представя съчетание между битовото и епическото. Баща й е Аврам Немтур, който е пълна противоположност на Лазар (антипод). Освен това има съвсем различни възгледи относно възрожденското движение. Ния и Лазар обаче се се обичат истински, въпреки битовите им различия.

оценката на повествователя за съответния персонаж

Ния е представена като положителен герой, защото повествователят разкрива много нейни добри черти. Например: красота, смелост и целеустременост.

обобщената оценка на групата за избрания герой

Ния е малко, хубаво и умно момиче, което често е изложено на сложни ситуации. Тя е влюбена в Лазар, но баща й не го понася. Заради това тя е принудена да решава на коя страна да застане, на гръцката или на българската.

# data[].attributes.body
Значение на името:

Името “Стоян” е със славянски произход и използвано най - вече по нашите ширини. Името е народно пожелателно и значението му е устойчивост. Създадено е като поверие против ранната смърт на много деца.

Характерни качества:

Стоян е национално осъзнат и родолюбив. Той има силна връзка с идентичността и култура на родината си.

Стоян показва дълбока грижа за страданията на хората около него. Той е готов да помогне на съгражданите си в трудни времена и да подкрепя нуждаещите се, демонстрирайки човечност и съчувствие.

Психологизъм:

Образът на Стоян в “Железният светилник” може да бъде разгледан в дълбочина поради неговата емоционалност

Стоян е герой, който не изневерява на своите ценности, дори когато е изправен пред трудни решения

Персонажът на Стоян също така е свързан със стремеж към образование и социална идентичност, като той се бори главно за общото благо вместо за своите лични цели

Връзка с националното родно:

Стоян Глаушев става родоначалник на нов род в град Преспа

Стоян има по-дълбока връзка с “националното родно” отколкото с “родовото родно” за разлика от Султана

Стоян Глаушев се надява на национална идентичност и независимост

Той има стремеж към просвета и социална справедливост

“Дете, дете... - въздъхна рилецът - ти вече си вкусил от чуждата отрова. Всеки народ е велик за себе си. И гърците са били, а ние не сме ли били? Научи миналото на своя народ, за да се гордееш. Ти учиш гръцки…”

Връзка с родното родно:

“За него мислеше само майка му, понякога и сестра му Благуна”

“Стоян пък се боеше от нея, от жена си.”

“Мисълта за малката щерка озаряваше като вътрешна светлина лицето му.”

“Стоян като че ли не можеше да повярва, че това прекрасно, живо цвете така отеднаж увехна. Но бързо разбра всичко и плака с глас”

Семейството е основна ценност за Стоян, въпреки че не води своя и живота на семейството си по патриархалните норми.

Оценка на повествователя за съответния персонаж:

В "Железният светилник" от Димитър Талев Стоян е представен като положителен герой понеже символизира борбата за национална идентичност. Също така са подчертани качества като смелост, упоритост и дълбока любов към семейството и родината. Талев го представя като човек с високи морални принципи, който се стреми към знания и напредък, което го прави пример за българите през Второто българско възраждане.

Оценка за Стоян:

Нашата група също оценява Стоян като положителен герой в сюжета на произведението. Въпреки трудността на борбата за национална идентичност Стоян упорито стои зад своите принципи и морални ценности. Образът на Стоян може да също бъде идеализиран понеже той е персонаж, притежаващ основно положителни качества.

# data[].attributes.body
Значението на името Лазар: - Името Лазар има библейски произход и символизира възкресение и духовно пробуждане. В романа "Железният светилник" това име отразява духовното пробуждане на героя, който започва да осъзнава своята роля в борбата за национална свобода.

Характерни качества:

1. Любознателност: Лазар проявява силен интерес към знанието и образованието, което го отличава от останалите.

2. Лидерски потенциал: Стреми се да води народа и усеща вътрешния импулс да го поведе към свобода.

3. Ораторски умения: Вдъхновява хората с думите си, като успява да ги накара да действат.

4. Патриотизъм: Борец за правата на българите, противопоставя се на фанариотите и иска народът му да бъде свободен.

5. Жертвоготовност: Иска да направи голямо добро за народа и е готов да жертва личния си комфорт за тази цел.

Психологизъм: психологически обрати и вътрешни конфликти - обосновани чрез примери от произведението- В началото, Лазар е описан като ,,по-слабичък, не беше много склонен към игри и лудории..”. Той е неуверен, още не е намерил своето признание и не се интересува особено от родното. След срещата с монаха това се променя. Той започва да мечтае да бъде народен водач и си мисли ,,Аз ще поведа народа, аз, аз!”. По-късно пренася тази своя цел в реалността и изнася речи и помага за построяването на църквата. Докато говори се вижда неговото вълнение, той ,,нищо не виждаше, нищо не чуваше, сива мъгла се разстилаше около него..”.

Връзката на героя с „родовото родно“- Лазар идва от търговско семейство с дълга история. Дядо му дори е бил на посещение на Божи гроб. Всичко това  допринася за неговата гордост да е българин и да е такъв род с богато история. Лазар е представен като млад човек, който се отдалечава от традиционните родови ценности, стремейки се към просвета и национално пробуждане. Той носи гордостта на рода, но същевременно се противопоставя на установените роли, като мечтае да бъде водач на целия народ. Повествователят го изобразява с възхищение, показвайки го като идеалист, който, макар и все още не напълно уверен, е изпълнен с вътрешен огън и готовност за промяна. Лазар символизира прехода от родовото към новите духовни и политически идеали.

“.- Ами стани ти даскал, сине. Щом не искаш да се запопиш, стани даскал и учи децата по наше. Кой е по-учен от тебе в Преспа!

— Нели виждаш, майко, аз искам да стана учител на целия народ, а не да събера около себе си двайсетина мърсолковци и да идват бащите им да ми се карат или да отида при чорбаджиите от общината и да ме главят като ратай. За друго мисля аз, мамо: да прогоним и тоя лукав фанариот, наместника. Помниш ли го Климента Бенков? Бог да го прости! Той каза една дума — за гръцките попове и владици ние сме стадо овци, те ни стрижат и мълзят — и това е самата истина. “ (Трета част, глава 4)

Връзката на героя с „националното родно“

1. Наследник на традиция и жажда за знание – Лазар проявява стремежа към ново знание и интелектуалното развитие. Това символизира прехода към новото време, в което просвещението и науката са ключови за духовното развитие на народа, а Лазар вижда своята роля в разпространението на знание сред всички негови сънародници.

2. Нарастващото национално съзнание и връзката с народа – В разговора с монаха, Лазар усеща първите признаци на националното съзнание и нуждата да стане водач на народа. Той разбира, че за да се обедини и възроди народът, е необходим лидер, който да го поведе към просвещение и свобода.

3. Силата на думите – Лазар се утвърждава като лидер чрез своите пламенни речи, които вдъхновяват и мобилизират хората. Силата на думите му е толкова голяма, че повествователят я сравнява с пламтящи главни, подчертавайки неговата способност да вдъхва вяра и решителност у общността.

4. Визия за бъдещето на народа – Лазар вижда своята мисия в образованието и духовната свобода на народа. Той вярва, че истинската промяна ще дойде, когато народът бъде просветен и готов за самоуправление.

“— Аз ще поведа народа, аз, аз! Майка му го наблюдаваше внимателно. Тя забеляза, че лицето му леко побледня, но той нищо не каза и Султана пак наведе очи над работата си. Настана пак мълчание. Пламъчето на светилника започна да трепти, да играе, раздвижиха се бледи сенки и светли петна по стените, по чергите долу и горе по тавана, по лицата на людете наоколо. Султана се огледа за щипците, но не ги видя наблизу и остави пламъчето да трепти, докато спре само. Никой не се реши да продължи разговора. Стоян искаше да заговори и той за апостолите к мъчениците, но не знаеше как да свърже подвизите им с градежа на новата преспанска църква. Би могъл да поговори Лазар още, но в младата му душа още не бе се набрала достатъчно смелост и той гореше в буен порив, без да има сили да му даде воля. Само майка му долавяте какъв огън гореше в неговата душа и чакаше той сам да заговори един ден, чакаше със смътни надежди и с гордост.”  (Втора част, глава 10)

Оценката на повествователя за съответния персонаж - Повествователят изгражда положителен образ на Лазар, който, макар и да започва като колеблив и неуверен млад мъж, постепенно се утвърждава като водач и лидер на българските интереси. Неговият идеализъм, искреност и стремеж към постигането на големи народни каузи и цели подпомагат при изграждането на образа на героя. Лазар не се търси лична изгода и лични ползи, а се ориентира към общото благо на целия си народ, което го поставя в ролята на национален герой, предопределен да води сънародниците си напред.

Обобщената оценка на групата за избрания герой - Лазар Глаушев от "Железният светилник" е символ на духовното пробуждане и националния идеализъм. Отначало колеблив, той постепенно се утвърждава като лидер, вдъхновен от желанието за свобода и просвещение на народа. Неговият патриотизъм, жертвоготовност и стремеж към образоване и обединение го издигат като важен водач в борбата за национално пробуждане. Лазар е представен като герой, който олицетворява прехода от традиционното към новите идеи за свобода и просвета. Поради всички тези причини, можем да заключим, че Лазар е представен като положителен герой, служещ като пример за истински родолюбец и човек на народа.

# data[].attributes.headline
 Рафе Клинче

# data[].attributes.subject
 Рафе Клинче

# data[].attributes.body
Значението на името

Рафа е кратко от Рафаил. Рафаил е еврейско име с произход Армения. Преведено доректно оначава "Бог изцелява".

Клинче(Клин) използва се за направата на иконостас

Характерни качества - обосновани чрез примери от произведението

Нетърпелив -  Нема що да започваме от Адама и Ева

единак-Майстор Рафе Клинче не се сдружи с никого в Преспа

Добър майстор -прочут майстор, на име и презиме Рафаил Клинче, а преди него още долетя и славата му: дървото било като восък в ръцете му /Не мирясваше, докато не му се набареха нови орехови дъски и трупчета, дори сам ходи еднаж чак по Кичевско да си избере най-добро дърво

Аз не съм пияница и не съм лош човек

Готов е да направи всичко за любовта- Сега, ако искаш, вземи ей тоя нож там, на тезгяха, и го забий тука, в гърдите ми.

Психологизъм: психологически обрати и вътрешни конфликти - обосновани чрез примери от произведението

Рафе е проактивен към националните идеали на българския народ. Той изпреварва времето си с години напред, като е личност свързана с конфликта и неспокойствието. Той е описан като  държащ се “като див звяр”. Описан е все едно застарява, заради някакво голямо бреме което носи на раменете си. Той е минал през сирачество, страдание, съдене и още проблеми  в живота му, които пречат със социалното му развитие. Описан е като “особен” като всеки в Преспа се научава да не се закача с него.

Връзката на героя с „родовото родно“

Няма обикновените ценности на семейството в характера си, като той самия е сирак, без братя и сестри, и където и да ходи, се самоизолира, като не може да се интегрира.

Връзката на героя с „националното родно“

Рафе твърди, че е набожен, но действията му показват друго и се е отдал на занаятът си

Оценката на повествователя за съответния персонаж

Рафе е представен не само като майстор на резбарството, но и като творец с дълбока чувствителност, който е принуден да се бори с несъответствията между своята лична философия и обществото, в което живее. Повествователят акцентира на егоистичната, но и трагична страна на неговата натура – стремежът му към саморазвитие и индивидуалност често го оставя извън общността и любовта.

Има силен контраст между творческата му енергия и отчуждението, което преживява. Рафе не е просто един наемен работник; той е метафора за дълбокото търсене на идентичност и смисъл в един свят, който не го разбира. Повествователят използва неговия образ, за да подчертае теми за творческата свобода, социалните ограничения и цената на самотата.

Като цяло, образът на Рафе е както герой, така и жертва, носещ в себе си противоречията на човешкия опит

Обобщената оценка на групата за избрания герой

Рафе Клинче е странник за пресапнсци. Не се сприятелява с никого освен Катерина, която вижда като потенциална жена. Върши си работата отлично, дори и това да му отнема много време. Той представлява творец, белязан от нестандартност и неспокойство, като постоянно се лута между личния си талант и неспособността да се впише в обществото. Рафе е майстор-резбар, който идва в Преспа, за да изработи иконостаса на новата църква. Неговата личност е белязана от бездомност, сирачество и отчуждение, а талантът му го прави маргинален и неприет от хората около него. Образът му е символ на конфликта между това „да имаш“ и „да бъдеш“, като той избира последното – да отдаде себе си на творчеството, въпреки че това го изолира от обществото и любовта. Талев използва този персонаж, за да размишлява върху свободата на духа и цената, която тя изисква.