# data[].attributes.body
Perustietämystä ruoka-asioista on varmasti hyvä olla kaikilla. Se, toteuttaako omaa ruokailuaan kuitenkaan tietonsa pohjalta, on sitten asia erikseen.

Ravitsemussuositukset ovat hyvä pohja ammattilaisen ohjaustyöhön, mutta keskustelulle on aina hyvä jättää tilaa. Keskustellahan aina voi hyvin erilaisistakin näkemyksistä. Jyräävä, faktoja laukova asenne ei liene kenenkään etu. Mutta täysin suositusten linjasta poikkeavaa ohjausta en itse lähtisi toteuttamaan. Suosituksiin tukeutuvalla ohjauksella on kuitenkin tietyllä tavalla selusta turvattuna.

# data[].attributes.body
Kaikkien terveysalan ammattilaisten pitäisi olla perillä ainakin suositusten yleisistä linjauksista. Tosin on mielestäni ongelmallista, jos muut kuin laillistetun ravitsemusterapeutin pätevyyden saaneet alkavat syvällisemmin neuvoa ravitsemusasioissa. Tämä voi olla asiakkaan terveydelle vaarallista.

Myös muusta kuin suositusten ravitsemustiedosta voi mielestäni asiakkaan kanssa puhua, jos se lähtee hänestä itsestään. Tällöinkin tulisi kartoittaa esim. mahdollisen dieetin haittavaikutukset, ja pohtia, olisiko ravitsemussuositusten mukainen syöminen kuitenkin parempi vaihtoehto.

# data[].attributes.body
Ajattelisin, että ei-ammattilaisen on hyvä ymmärtää terveellisen ruuan ja ravitsemuksen kulmakivet, esim. lautasmallin tai ruokapyramidin kautta, joiden avulla ruokailua ja syömistä tarkastellaan kokonaisuutena. Tieto tuo mahdollisuuden vaikuttaa omaan toimintaan ja siksi jonkinlainen ymmärrys jokaisella on hyvä olla. Nippelitietoa tavallinen tallaaja ei kuitenkaan välttämättä tarvitse, sillä suuret kokonaisuudet ratkaisevat yksityiskohtien sijaan.

Ruuasta keskustellessa näkisin, että asiantuntija-asemassa olevan kannattaa ainakin pohtia, mitä ja miten asioita ilmaisee silloin, jos virallisesta tiedosta poikkeaa. Ravitsemussuositukset ovat lähtökohta tai ohjenuora, jotka on hyvä pitää mielessä. Suositukset ovat kuitenkin suosituksia, eivät sääntöjä ja siksi joustavuus tällaisessakin keskustelussa on tärkeää. Ruualla on huomattavasti muitakin merkityksiä ihmiselle kuin pelkkä ”polttoaineen” näkökulma ja jokaisen ihmisen yksilöllinen tilanne on tärkeää ymmärtää ja huomioida. Usein ei myöskään ole kovin hedelmällistä jyrätä toisen ihmisen kantaa, jos hänen näkemyksensä ravitsemusasioista on esimerkiksi täysin virallisen tiedon vastainen. Tällainen saattaa aiheuttaa vahvan puolustusreaktion, joka ei johda oikein mihinkään. Pyrkimys ymmärtää toista on tärkeää.

# data[].attributes.body
Mielestäni ei-ravitsemusammattilaisen on hyvä tietää perusteet sille, mikä olisi järkevä tapa koostaa oma syöminen. Ei tarvitse osata ja tietää kaikkea, koska ravitsemusammattilaiset ovat sitä varten. Eli esim. tuo podcastissäkin mainittu ruokapyramidi voisi olla hyvä sisäistää, sillä pääsee varmasti aika pitkälle.

Oma näkemykseni poikkeaa varmaankin valtaosan näkemyksistä. Mielestäni kyllä voi ja se on jopa tärkeää, koska koen ettei voi myöskään sokeasti uskoa ja kuunnella ravitsemussuosituksia. Tarkoitan tällä sitä, että ravitsemussuositukset ovat hyvä pohja syömiselle, mutta osalle ihmisistä sopii paremmin esim. vhh tai ketogeeninen-ruokavalio. Jos päättää keskustella nuoren kanssa esittäen poikkeavia näkemyksiä virallisesta linjasta, pitää tietää mitä tekee. Eli ei voi suinkaan tuoda keskusteluun mustavalkoista asetelmaa – ”ravitsemussuositukset paha – tämä toinen hyvä”. Vaan asia pitää osata tuoda ilman tuomitsevuutta niin, että tällainenkin tapa on olemassa ja se on ok. Ei voi tietää, sopiiko se kaikille, mutta jos kokeilee tätä aikuisena esim. 1kk ajan niin siinä ajassa selviää miten se toimii itselle. ELI ajattelen, että nuoren kuuluukin saada ravinnostaan esim. niitä hiilihydraatteja. Mutta keskustella voi silti, ilman tuomitsevuutta tai muuta. Me kaikki emme ole samasta puusta veistettyjä, joten jollekin sopii pätkäpaasto ja jollekkin toiselle kaurapuuro (kärjistys esimerkki). Ja nykyään alkaa olemaan myös tosi paljon tutkimustietoa tarjolla esim. vhh/ketogenisen soveltamisesta eri sairauksissa, kun vaan etsii. Mutta joo siis, pitkä ja vähän sekava vastaus, olen toisinajattelija se lienee myös ihan ok.:)

# data[].attributes.body
Perusasiat on hyvä olla hallussa ja syvällisempi tieto voidaan jättää ravitsemusammattilaiselle. Mikäli työskentelee esimerkiksi terveydenhuollossa, varhaiskasvatuksessa tai koulumaailmassa on tärkeää osata erottaa tieteeseen perustuva tieto monenlaisesta huuhaasta, vaikkei olisikaan juuri jonkun tietyn alan, kuten ravitsemuksen, asiantuntija.

Itse en terveydenhuollon ammattihenkilönä voi esittää eriäviä näkemyksiä suosituksiin nähden. Potilaiden tulee saada yhdenvertaista hoitoa hoitopaikasta riippumatta ja silloin ohjauksen perustan tulee olla sama koko Suomessa. Suositukset perustuvat vankkaan tutkimusnäyttöön, joten yksittäisen henkilön mielipiteellä tai kokemuksella ei ole niiden rinnalla oikein painoarvoa. Toki yksittäisen henkilön mielipide ja kokemus tulee kuulla ja ottaa huomioon. Ammattilaisena tehtäväni on myös osata soveltaa suosituksia, jos vaikkapa allergian tai eettisen vakaumuksen perusteella jokin ruoka-aine tai ruoka-aineryhmä jää pois ruokavaliosta.

# data[].attributes.body
Mielestäni kaikkien olisi hyvä tietää ravitsemuksesta perusasiat. Esimerkiksi se, miten koostaa monipuolisen aterian ja säännölline ateriarytmi ovat tällaisia perusasioita. Muiden kuin ravitsemuksen alan ammattilaisten olisi hyvä osata tunnistaa tilanteet, joilloin asikkaalle voisi suositella ravitsemusterapeutin vastaanottoa ja olla perillä siitä, miten ravitsemusterapeutille pääsee.

Täysin ravitsemussuositusten vastainen keskustelu syömisestä tuntuu myös minusta monien muiden tavoin melko mahdottomalta, koska niihin työmme pohjautuu, eikä ohjausta voi toteuttaa vain omien mieltymysten mukaan. Kuitenkin on olemassa erikoistilanteita, kuten munuaisten vajaatoiminta ja vajaaravitsemus, jolloin yleisistä suosituksista on poikettava.

# data[].attributes.body
Terveydenhuollossa työtä tekevän ei-ravitsemuksen ammattilaisen tulee mielestäni tietää nykysuositusten päälinjat – runsaasti kasviksia, suositaan kuitupitoisia viljatuotteita, kohtuudella punaista lihaa ja rasvoista suurin osa kasvipohjaisia rasvoja. Hienoa, jos terveydenhuollon työntekijät osaisivat myös lyhyesti perustella asiakkaalle, miksi nämä ovat päälinjat. Aivan huippua olisi, jos jokainen ei-ravitsemuksen ammattilainen tietäisi, mistä omasta organisaatiostaan löytyy ravitsemusasiantuntija, jolta voi tarvittaessa pyytää apua ja lisätietoa – moniammatillisesti samansuuntaista viestiä vieden ravitsemusviestintä saisi enemmän voimaa.

Asioita voi ”ihmetellä” asiakkaan kanssa, mutta vahvaa vastakkainasettelua oman käsityksen ja virallisen suosituksen kanssa tulee mielestäni välttää. Työroolissa tietona esitetyt asiat tulee olla linjassa suositusten yms. linjausten kanssa ja työroolissa suosituksia ei saa vähätellä tai lytätä. Jos sellaiseen kokee tarvetta, niin asian pohdinnassa voisi ehkä auttaa omaan ruokasuhteeseen tutustuminen ja sen pohtiminen, että miksi virallinen ravitsemustieto tuntuu väärältä/epäsopivalta. Kun ammattilainen sisäistää, että viralliset ravitsemussuositukset antavat suuntaviivat eivät ehdottomia sääntöjä terveyttä edistävälle ruokavaliolle, niin ruokakeskustelut asiakkaiden kanssa voivat tuntua helpommilta.

# data[].attributes.body
Viralliset suositukset ovat ravitsemuksen ammattilaisen työn pohja. Omat mieltymykset, ideologiat yms. eivät kuulu työhön ravitsemusohjausta annettaessa. Vaikka olisi esim. vegaani, ei ole oikein oman kiinnostuksen takia ”käännyttää” asiakkaita vegaaneiksi, vaikka vegaaninen ruokavalio ei olekaan ravitsemussuositusten vastainen ja monipuolisesti toteutettuna on hyvä vaihtoehto sekaruokavaliolle. Itse en pysty käyttämään esim. papuja ja linssejä, en silti tuo sitä esille asiakastyössä, vaan kerron näistä ruoka-aineista ja annan vinkkejä käyttöön ravitsemussuositusten ja nykyisen parhaan tutkimustiedon mukaisesti. Toki ravitsemussuosituksista poikkavista ruokavalinnoista kannattaa keskustella asiakkaan tehdessä aloitteen, mutta on tuotava esille miksi sellaista ruokavaliota ei suositella pitkäaikaiseen käyttöön. Ja jos asiakas haluaa kokeilla jotakin suosituksista poikkeavaa, hän tekee valinnan itse, mutta ammattilaisena olen kuitenkin kertonut asioista.

# data[].attributes.body
Aina voi keskustella asiakkaan kanssa hänen näkemyksistään ja kokemuksistaan. Omassa työssäsi rasvakeskustelu nousee uudelleen ja uudelleen esille. Jotkut vannovat karppauksen, joku 2:5 nimeen tai vaikkapa vegaaniruokavalion. Asiakkaan kanssa tulee puhua samalta tasolta, pohtien, kysellen, kiinnostuen. Jos asiakkaan valinnat ovat hyvin poikkeavat tai hänen terveydelleen haitalliset, jopa vaaralliset vaaralliset, pyrin ottamaan näitä asioita hienovaraisesti esille, oletko ajatellut tätä asiaa-tyyliin.

# data[].attributes.body
Ravitsemussuositukset ovat aika hyvä lähtökohta sille, mitä ei-ravitsemusammattilaisen olisi hyvä tietää ruoasta. Ne perustuvat kuitenkin tutkittuun tietoon. Ruokakolmion tiedostaminen voisi olla ainakin hyvä juttu, sillä se laittaa vähän suhdetta sille, missä suhteessa erilaisia ruokia olisi hyvä syödä. Olisi hyvä tiedostaa se, että terveellisillä ruokavalinnoilla voi edistää fyysistä terveyttä, mutta on toki on hyvä pitää mielessä se, että ruoka on muutakin kuin vain vatsan täyttämistä ja terveyttä edistäviä valintoja.

Ehkäpä asiakkaan kanssa voi keskustella muistakin tavoista syödä kuin vain ravitsemussuositusten mukaiset tavat, mutta silloin olisi hyvä tuoda esiin sitä, miksi ravitsemussuositukset ovat sellaisia kuin ovat. Kansantaudit ja huono ruokavalio ovat selkeässä yhteydessä toisiinsa, ja onko niin, että tämä fakta ohitetaan myös siinä harhassa, että ei se kuitenkaan itseä koske jos tietyt ruoka-aineet jätetään kokonaan pois? Jos lähdetään keskustelemaan muista ruokavalioista, olisi hyvä pohtia sitä, miksi asiakas kokee tietynlaiset näkemykset hyvinä ja lähteä katsomaan niitä muistakin näkökulmista. Ravitsemussuositukset ovat kuitenkin hyvin perusteltuja ja tieteeseen perustuvia, joten ammattilainen saa olla aika varovainen omien mielipiteidensä kanssa, jos ne eivät perustu tutkittuun tietoon tai yleisiin suosituksiin

# data[].attributes.body
Ei- ravitsemusammattilaisen tulee olla tietoa ravitsemussuosituksista pääpiirteissä. Hänen tulee peilata omia näkemyksiä tutkittuun tietoon. Asiakasta voi ohjata ravitsemussuosituksia päin, pienin askelin katsoen kokonaisuutta. Kuitenkin katson, että keskustelun tulee lähteä asiakkaasta itsestä, tällöin työntekijä voi ohjata asiakasta oikeaan suuntaan. Lähtemättä kuitenkaan ohjaamaan liian pikkutarkasti. Ammattilaisen on kuitenkin muistettava, että hän voi myös sanoa, että tuohon en osaa vastata, mutta voin selvittää asiaa.

# data[].attributes.body
Mielestäni ei-ravitsemusammattilaisen tulisi tietää terveellisen syömisen perusteet (ravitsemussuositukset). Eli mitä kannattaisi syödä ja miksi. Sekä ymmärtää niiden merkitys terveydelle. Lautasmallilla päästään usein pitkälle. Mielestäni on myös tärkeää olla edes hieman kiinnostunut omasta ruokavaliostaan.

Ammattilainen voi mielestäni keskustella asiakkaan kanssa ruoasta ja esittää myös näkemyksiä, jotka eivät ole linjassa virallisen tiedon kanssa, mikäli hän tuo sen selvästi esille. Eli esim. erottelee mikä on tutkittua tietoa ja mikä vaikkapa oma mielipide tai kokemus.

# data[].attributes.body
Mielestäni, ei haittaa lainkaan vaikka ei-ravitsemusalan henkilö tietäisi enemmän kuin on tarpeen. Ihan yleissivistävää ja opettavaa. Missä se oleellinen raja sitten kulkee,...?

Ne jotka ovat ravitsemuksen, terveydenhuollon tai ruuanvalmistuksessa mukana olisi syytä tietää asteittain mitä ravitsemus on ja mitä siihen kuuluu. Ammatillisen ja AMK tasoiseen opiskeluun voisi sisältyä enemmän perustietoa ja ajantasaisesti ravitsemuksesta pääpiirteittäin, mutta kuitenkin riittävän kattavasti jotta tiedetään mihin tähdätään.

Erityisesti ne jotka toimii ruokapalveluissa eri kouluissa, laitoksissa tai miksei ravintoloissakin, olisi hyvä tietää muutakin kuin miten ruokaa valmistetaan.

Ehdottomasti kuuluu ammattilaisen, joka on ravitsemusneuvonnassa tai -palveluiden parissa töissä, pitää ne "omat ajatukset" poissa. Asiakas on enemminkin potilas jota hoidetaan, ei niinkään palvella. Silloin hoidetaan tiedolla ei tunteilla tai tuntemuksilla.

# data[].attributes.body
Mielestäni, ei haittaa lainkaan vaikka ei-ravitsemusalan henkilö tietäisi enemmän kuin on tarpeen. Ihan yleissivistävää ja opettavaa. Missä se oleellinen raja sitten kulkee,...?

Ne jotka ovat ravitsemuksen, terveydenhuollon tai ruuanvalmistuksessa mukana olisi syytä tietää asteittain mitä ravitsemus on ja mitä siihen kuuluu. Ammatillisen ja AMK tasoiseen opiskeluun voisi sisältyä enemmän perustietoa ja ajantasaisesti ravitsemuksesta pääpiirteittäin, mutta kuitenkin riittävän kattavasti jotta tiedetään mihin tähdätään.

Erityisesti ne jotka toimii ruokapalveluissa eri kouluissa, laitoksissa tai miksei ravintoloissakin, olisi hyvä tietää muutakin kuin miten ruokaa valmistetaan.

Ehdottomasti kuuluu ammattilaisen, joka on ravitsemusneuvonnassa tai -palveluiden parissa töissä, pitää ne "omat ajatukset" poissa. Asiakas on enemminkin potilas jota hoidetaan, ei niinkään palvella. Silloin hoidetaan tiedolla ei tunteilla tai tuntemuksilla.

# data[].attributes.body
Mielestäni ei-ravitsemusammattilaisten tulisi tietää ravitsemussuositusten pääpiirteet, omat rajoitukset ja suositusten soveltaminen omaan elämään.

Mielestäni asiakkaan kanssa voi keskustella ravitsemusasioista ja tuoda esiin asioita, jotka ovat ristiriidassa esimerkiksi ravitsemussuositusten kanssa. Näin esimerkiksi silloin, jos henkilö, jonka kanssa keskustellaan, on suosituksia vastaan tai hänellä on esimerkiksi paljon ruoka-ainerajoitteita tvs. Mielestäni keskustelun täytyy olla dialogista ja yksilöllistä juuri kyseinen asiakas huomioiden. Suositukset ovat väestötason ohjeita ja niitä pitää muokata yksilölle sopivaksi. Esimerkiksi kaikille ei sovi leivän/viljojen syönti ja tällöin kuidut voi saada muualta.

# data[].attributes.body
Mikäli ei-ammattilainen kuitenkin työskentelee terveydenhuollossa tai vaikka julkisessa ruokapalvelussa, on tärkeää tuntea ravitsemussuositusten perusasiat kuten ruokakolmio, annoksen kokoaminen lautaselle ruoka-aineiden osuudet huomioiden. Tulisi myös ymmärtää kokopäivän energiatarve terveellä aikuisella sekä osata kertoa mitkä ovat terveyttä edistäviä ruokavalintoja.

Mikäli asiakas ottaa esille näkemyksiä jotka eivät ole linjassa ravitsemussuositusten kanssa, keskustelisin mielelläni riippuen asiakkaan tilasta, onko terve vai onko jokin sairaus joka vaatii erityisruokavaliota. Vaikka asiakkaan esiinnostamaa näkemystä ei voitaisi toteuttaa, on tärkeää että siitä keskustellaan hyvän suhteen luomiseksi ja varmistua että asiakas on ymmärtänyt miksi jos eriävää näkemystä ei voida toteuttaa.

# data[].attributes.body
Mielestäni on hyvä tietää perusta, esimerkiksi juuri lautasmalli mutta ei pitää sitä jyrkkänä ainoana oikeana tapana elää. Omia henkilökohtaisia mielipiteitä esittäisin hyvin varoen, mutta en näe ettenkö voisi vaikkapa kertoa että myös vegaanisesti syömällä voi syödä terveellisesti vaikka siitä jotakin suositusten mukaista ehkä puuttuukin. En toki tätä ruokavalioita tuputtaisi ei-vegaanille mutta jos asia tulee asiakkaalta esille.

# data[].attributes.body
Terveysalan ammattilaisena esittämäni näkemyksien täytyy pohjautua näyttöön perustuviin tutkimuksiin. Yksityishenkilönä saan olla asioista mitä mieltä haluan, mutta ammattilaisena täytyy pysyä virallisessa linjassa. Asiakkaan kanssa on tietenkin hyvä keskustella hänen tottumuksistaan ja näkemyksistään, mutta virallisesta linjasta poikkeavia näkemyksiä en voi suositella. Näin toimimalla pyrimme mahdollistamaan tasa-arvoisen ja tasalaatuisen hoidon kaikille terveydenhuollon asiakkaille.

# data[].attributes.body
Ei-ravitsemusalan ammattilaisen on mielestäni hyvä tietää ravitsemussuositukset, lautasmalli sekä ruokapyramidi. Lisäksi taito kuunnella omaa nälän- ja kyyläisyydentunnetta olisi mielestäni tärkeää. Asiakkaan kanssa voi keskustella ruuasta, mikäli asiakas näin haluaa tai keskustelu ruuasta sopii hetkeen. Mielestäni joitakin yleisten ravitsemussuositusten vastaisia näkemyksiä voi esittää, jos niille löytyy hyvä perustelu. Esimerkiksi urheilijoille on hieman erilaiset ravitsemussuositukset kuin "normaalille kansalle".

# data[].attributes.body
Mielestäni ei-ravitsemusammattilaisen tulisi tietää vähintäänkin ravitsemuksen perusteita, esimerkiksi jo suomalainen peruskoulu ja toisen asteen koulutus yhdessä antavat mielestäni melko riittävän pohjan hyvälle perus tietämykselle terveyttä edistävästä ravitsemuksesta. Perusasiat olisi hyvä olla hallussa, jotta osaamme myös erottaa ulkoa saatavan tiedon luotettavuuden ja todellisuuden.

Asiakkaan kanssa ravitsemussuositusten linjasta poikkeavista aiheista on mielestäni ok keskustella asiakkaan kanssa, mikäli asiakas itse ottaa aiheen keskusteluun. Näitäkin asioita voi olla hyvä pohtia ja keskustella esimerkiksi niiden todenmukaisuudesta ja miksi ne asiakasta pohdituttavat. Kuten Podcastissakin mainitaan ravitsemussuositukset ovat osoitettu väestötasolla, jolloin voi olla myös tarpeellista hieman poiketa ravitsemussuosituksista asiakkaan tarpeiden yksilöimiseksi.

# data[].attributes.headline
Ei ammattilaisen tulisi ymmärtää jossain määrin lautasmalli ja ateriarytmin tärkeys. Kurssi on saanut minut pohtimaan, miten vähän esim. terveydenhoitajakoulutuksessa käydään läpi ravitsemusohjausta, vaikka terkkarit tekevät sitä todella paljon työssään. Ammattilaisena olisin tosi varovainen, jos lähtisin poikkeamaan yleisistä ravitsemussuosituksista. Lähtökohtaisesti meidän kuitenkin tulisi noudattaa ohjauksessa tutkittuun tietoon perustuvaa tiedon antoa. 

# data[].attributes.subject
Ei ammattilaisen tulisi ymmärtää jossain määrin lautasmalli ja ateriarytmin tärkeys. Kurssi on saanut minut pohtimaan, miten vähän esim. terveydenhoitajakoulutuksessa käydään läpi ravitsemusohjausta, vaikka terkkarit tekevät sitä todella paljon työssään. Ammattilaisena olisin tosi varovainen, jos lähtisin poikkeamaan yleisistä ravitsemussuosituksista. Lähtökohtaisesti meidän kuitenkin tulisi noudattaa ohjauksessa tutkittuun tietoon perustuvaa tiedon antoa. 

# data[].attributes.body
Terveyttä edistävän ravitsemuksen perusteista olisi hyvä olla kartalla. Tieto säännöllisen ateriarytmin tärkeydestä, laatu (lautasmalli, kuidut, kasvikset) ja riittävästi nesteitä on hyvä perusta jokaiselle, joilla ei ole ruokavaliota rajoittavia sairauksia.

Kyllä voi muutakin tietoa esittää, kunhan sillä on vankkaa tutkimustietoa taustalla. Samalla sitä voi verrata suosituksiin ja pohtia, miksi tieto ei ole linjassa niiden kanssa.

# data[].attributes.body
Ei-ammattilaisen tulee tietää ainakin perusasiat: miten koostetaan terveellinne ja täysipainoinen ateria (lautasmalli/ruokapyramidi) ja säännöllisen ateriarytmin tärkeys

Ammattilaisena saa olla varmasti varovainen muita kuin virallisia ravitsemussuosituksia käsitellessään. Mielestäni tiukka rajautuminen suosituksiin on kuitenkin kapeakatseista: on parempi lähteä pohtimaan kokonaisuutta asiakkaan omista lähtökohdista ja jälleen rakentaa ravitsemusta asteittain kohti terveyttä edistävää kokonaisuutta. Mielipiteisiin neuvontaa ei tietenkään voi pohjata, vaan taustalla on oltava tutkimusnäyttöä aiheesta. Kuten joku jo hyvin sanoikin, olisi hyvä esimerksiksi kyetä vertaamaan vaihtoehtoisia tapoja ravitsemussuosituksiin ja perustella, miksi suositukset ovat mitä ovat. Lyhyesti: perustetaan neuvonta tutkittuun tietoon, mutta otetaan asiakas yksilönä huomioon.

# data[].attributes.body
Ei-ravitsemusammattilaisena ravitsemusaiheita käsittelevän henkilön tulee mielestäni olla perillä vähintäänkin ravitsemussuosituksista, mutta eduksi on myös käsitys ajantasaisesta tutkimustiedosta käsiteltävästä aiheesta. Hänen tulee ymmärtää ravitsemuksen merkitys terveydelle ja toisaalta myös perusteita siitä, mitkä tekijät syömiskäyttäytymiseen voivat vaikuttaa. Riippuen työtehtävästä tai organisaatiosta, toki voi esittää virallisten ohjeiden vastaisia näkemyksiä, näinhän esim. erilaisissa vaihtoehtoista ravitsemusta korostavissa koulutuksissa ja instituutioissa tehdään - mikäli oma ammatillisuus antaa myöten siihen. Mutta jos työskentelee organisaatiossa, missä toimintaohjeissa on määritelty toiminnan perustuvan virallisiin suosituksiin, niistä ei mielestäni voi poiketa.

# data[].attributes.body
Ajattelen, että suositustieto on ohjenuorana ja tukena ammattilaiselle, joka puhuu ja työskentelee aiheen parissa. Ei-ammattilainen voi tiedostaa, että on olemassa väestötasolle laadittuja tärkeitä suosituksia, mutta yksilö voi sen sijaan keskittyä etsimään itselle sopivaa tapaa syödä. Ei-ammattilaisen tulee myös lukea eri lähteistä tulevaa tietoa kriittisesti ja jos joku asia mietityttää, voi tutkittua tietoa tarkastella. Niihin ei-ammattilainen voi yhtä lailla varmasti luottaa.

# data[].attributes.headline
ei ammattilaisen tulisi tietää vähintään perusasiat siitä miten kootaan terveellinen ja täysipainoinen ateria

# data[].attributes.subject
ei ammattilaisen tulisi tietää vähintään perusasiat siitä miten kootaan terveellinen ja täysipainoinen ateria

# data[].attributes.body
Ei ammattilaisen olisi hyvä tietää perusteet, suuntaviivat terveellisestä ruokavaliosta. TÄllöin on helpompi muokata omaan henkilökohtaiseen tarpeeseen ruokavalio. On hyvä tietää perus ravitsemussuositukset jolloin voi verrata omaa ja suositusten mukaista ruokavaliota. Olisiko hyvä lisätä kasviksia ja kuitua ruokavalioon, syönkö "liikaa" punaista lihaa, voiko minulle kehittyä riski esim DM II:een.

Syömishäiriön hoidossa olen huomannut että aika pitkälle pääsee täsmäsyömisen ohjeistuksilla ja tämän toimintamallin sisäistämisellä.

Olen myös samaa mieltä erään kommentoijan kanssa siitä, että ammattilaisena olisin todella varovainen, jos lähtisin poikkeamaan virallisista ravitsemussuosituksista. Olen saattanut sanoa että tällä ruokavaliolla ei ole ollut vielä vaikutusta veriarvoihisi esim kolesteroliin, mutta voisiko osaa rasvoista muutta pehmeisiin rasvoihin. Eri näkökantoja voi yhdessä pohtia asiakkaan kanssa, ja pohtia sitä, mihin eri näkökannat perustuvat. Teen töitä aikuisten kanssa, joten loppujen lopuksi koen asiakaseni kertoa tutkittuun tietoon perustuvaa tietoa asiakkaalle ja hän itse tekee sen valossa omat valintansa.

# data[].attributes.body
Kaikille on hyväksi tietää perusasiat ruuasta ja ravitsemuksesta. Vaikka itse en ole ravitsemusammattilainen, niin koen silti, että minun tulee asiakkaan kanssa keskustellessa olla ravitsemussuositusten virallisessa linjassa.

# data[].attributes.body
Jokaisen perus terveysosaamiseen kuuluu ravitsevan ja oman arjen tavoitteita tukevan ravitsemuksen hallinta. Tämän saavuttaminen puolestaan vaatii todennäköisesti nykypäivänä medialukutaitoa, kykyä löytää itselle sopivat keinot soveltaa suosituksia ja tietoa sekä taitoa ei-mustavalkoiseen ajatteluun.

# data[].attributes.body
Ajattelisin, että niin ei-ravitsemusammattilaisella tai ammattilaisella on vastuuta jakamastaan tiedosta. Vastuuta ei voi sälyttää vain lukijan tai kuulijan kriittisen ajattelutaidon varaan. Ehkä erityisesti sellaisille jaettuna, joilla medialukutaito ja kriittinen ajattelu ei ole vielä niin kehittynyttä (lapset, nuoret). Toisaalta se on aikuisillekin vaikeaa, sillä netti on pullollaan kaikenlaista "tietoa" ja monikaan ei osaa erottaa eri titteleiden joukosta, kuka todella on opiskellut ja kenen kohdalla fakta on oikeastaan vain mielipide tai oma kokemus. Sen takia pidän ravitsemussuosituksia kaikille ravitsemustiedon jakajille hyvänä tiedonlähteenä, koska aihe on paljon tutkittua. Jokaisen olisi hyvä tietää ainakin ne perusasiat. Esimerkiksi tyydyttyneen rasvan runsaan pitkäkestoisen kulutuksen yhteydet SVK-sairauksiin on havaittu niin usein, niin mielestäni olisi eettisestikin vastuutonta kannustaa niihin painottuvaan ruokavalioon.

# data[].attributes.headline
Ei ammattilaisen on hyvä tietää ruokasuositukset. En usko, että on hyväksi lähteä erityisesti suosittelemaan muita erikoisia ruokavalioita mutta jos asiakas itse niitä noudattaa, ei ole mitään syytä lähteä niitä tuomitsemaankaan. Niistä voi jutella ja kysellä asiakkaalta vähän enemmän, että miltä se ruokavalio on tuntunut ja miten se vaikuttaa elämään. 

# data[].attributes.subject
Ei ammattilaisen on hyvä tietää ruokasuositukset. En usko, että on hyväksi lähteä erityisesti suosittelemaan muita erikoisia ruokavalioita mutta jos asiakas itse niitä noudattaa, ei ole mitään syytä lähteä niitä tuomitsemaankaan. Niistä voi jutella ja kysellä asiakkaalta vähän enemmän, että miltä se ruokavalio on tuntunut ja miten se vaikuttaa elämään. 

# data[].attributes.body
Mielestäni on hyvä, jos kyseisellä ammattilaisella on kattava peruskäsitys ravitsemusasioista, ja tuntee ainakin osan uusimmista ravitsemussuosituksista. Ravinnon ollessa niin suuri osa jokapäiväistä elämää, on mielestäni hyvä että muutkin kuin varsinaiset ravitsemusalan ammattilaiset osaavat tarpeen tullen neuvoa. On kuitenkin tärkeää osata neuvoa ammattimaisesti pohjaten faktoihin, eikä esimerkiksi omiin näkemyksiin. Mielipiteistä ja näkemyksistä voi asiakkaan kanssa keskustella, kunhan varsinainen neuvonta ei pohjaudu näihin (jos näkemykset ovat vaikkapa huomattavasti erilaiset verrattuna suosituksiin).

# data[].attributes.body
Sote-alan ammattilaisten tulisi tietää ravitsemussuositukset ja se, että syöminen on kuitenkin lopulta aina henkilökohtaista ja tilannekohtaista. En lähtisi esittämään näkemyksiä virallisen tiedon vastaisista näkemyksistä, koska viralliset suositukset ovat ammattilaisten näkemys tieteeseen perustuen, eikä itselläni ole parempaa tietoa.

# data[].attributes.body
Kyllä mielestäni ammattilaisten tulee olla perillä vallitsevista ruokasuosituksista. Itse ainakin koen, että ravitsemusohjausta on helppo ja selkeä antaa , kun on faktaa mihin pohjata. Ruokakolmio on todella hyvä ja visuaalinen ohjausmateriaalinakin.

Loppupelissä asiakas itse valitsee minkä kokee omassa elämässään toteuttamiskelpoiseksi vaihtoehdoksi. Jos terveydelliset syyt on ravitsemusohjauksen kulmakivenä, olisi aika hassua th ammattilaisena jakaa muunlaista tietoutta, mitä on tutkittu. Tarkempaa ravitsemusohjausta antavat ravitsemusterapeutit joiden puoleen on tarpeellista kääntyä, jos sairaudet tai allergiat aiheuttavat paljon rajoitteita.

Toki viimeisimmässä ravitsemussuosituksessa proteiinin saannista itsellekin tuli ristiriitainen olo, että on parempi ottaa pussista proteiinijauhetta kuin saada proteiinia maitotuotteista!!! Ymmärrän, että siinä pyritään rajoittamaan eläinperäistä rasvojensaantia. mutta nykyisin on kuitenkin hyviä vaihtoehtoja oikeasta ruuastakin saada proteiinia, (palkokasvit, kasvipohjaiset tuotteet ja rasvattomat rahkat mm.)

Mielestäni ammattilaisena voin keskustella asiakkaan kanssa hänen näkemyksistään ja kuunnella hänen ajatuksiaan. voi olla että keskustelussa nousee ilmi asioita joita on hyvä oikealla tiedolla oikaista.

# data[].attributes.body
Perustietämys ruokasuosituksista on hyvä tietää, mutta mielestä ei-ammattilaisten tarvitse sen tarkemmin asiaan perhetyä, koska ei kuitenkaan ole ammattilaisia. Asioista voi aina keskustella, ja ne varmasti voivat herättää monelaisia näkemyksiä. Mutta ei-ammattilaisena en lähtisi esittämään poikkevia näkemyksiä ravitsemussuosituksissa.

# data[].attributes.body
Mielestäni perustieto ravitsemussuosituksista on tärkeää. Se on osa yleissivistystä ja niiden perusteella on helpompi kyseenalaistaa usein haitallisiakin muotidiettejä. Ruokaan liittyy toki niin monia muitakin aspekteja ja henkilökohtaisia tarpeita ja valintoja, että suositukkset ovat vain yksi osa kokonaisuutta. Eettiset valinnat voivat olla iso osa yksilön identiteettiä tai uskontoa ja niitä on toki tärkeää kunnioittaa. Vaihtoehtoisista näkemyksistä voi ja pitää pystyä keskustelemaan, mutta itse en suoranaisesti haluaisi sellaisia suositella. Toki voin silti suhtautua ymmärtävästi ja kunnioittavasti asiakkaan valintoihin.

# data[].attributes.body
Podcast ei aukea, mutta koen, että aina voidaan keskustella asioista, kokemuksista, ajatuksista ja tunteista. Se, että ajatellaan tasan tarkkaan pilkulleen joka kerta esim. ravintosuositusten, ruokaympyröiden yms. kautta, se on joustamatonta ja vie meitä kauemmas omasta hyvinvoinnista. Ravitsemussuositukset ovat hyvä pohja, mutta tulee ottaa aina huomioon ideologiset/aatteelliset näkökulmat, allergiat, sairaudet yms. tekijät. Suositukset ovat aina myös suosituksia ja koen, että on tärkeää mennä kohti jotain itselle tärkeää tavoitetta, mutta edetä pala kerrallaan, ei muuteta kerralla koko palettia eikä oteta syyllisyyttä siitä ettei kykenekään toteuttamaan jotain asiaa esim. joka päivä. Suositukset perustuvat näyttöön ja näitä kohti on hyvä kulkea, mutta on tärkeää myös muistaa, että jokaisella on oikeus ihan ITSE valita se miten hän näitä asioita haluaa ottaa osaksi elämäänsä ja millä tavalla. Suosituksia ei voi lähteä kiistämään, mutta ammattilaisen on hyvä muistaa, että jokaisella on oikeus myös tähän kiistämiseen ja se tulee AINA kuulla, mutta siihen ei pidä jäädä jumiin. On ammattilaisuutta osata kuulla ja kuunnella, mutta sen jälkeen lähteä yhdessä jatkamaan taas matkaa eteenpäin toiselle sopivalla tavalla. Pienikin muutos on kohti sitä omaa tavoitetta.

# data[].attributes.body
Mielestäni ei-ravitsemusammattilaisen tulee tietää ravitsemuksen perusteet, sillä ne tukevat terveyttä. Esimerkiksi ravitsemussuosituksien keskeiset tekijät olisi hyvä tietää. Myös Sydänmerkin seuraaminen ja muiden tuoteselosteiden tietäminen helpottaa arkea. Ei-ravitsemusammattilaisen tulee siis tietää, miten vaikuttaa isossa kuvassa omaan terveyteen.

Mielestäni ravitsemusterapeutin työ pohjautuu tutkittuun tietoon, mutta ammattilainen voi esittää omia kokemuksiaan, jos ne helpottavat asiakasta. Ravitsemusterapeutin ei tarvitse olla tietokone, joka välittää tietoa asiakkaalle vain muotoilla se ymmärrettäväksi ja niin, että asiakas hyötyy. Koen kuitenkin, että ravitsemusterapeutin vastuulla on ymmärtää, mikä tieto on mielipide ja mikä pohjautuu tutkittuun tietoon. Asiakas tulee myös kohdata yksilökohtaisesti ja esimerkiksi ravitsemussuositukset ovat laadittu koko väestölle, ei yksilökohtaiseen ravitsemusneuvontaan.

# data[].attributes.body
Ei-ravitsemusammattilaisten on hyvä olla tietoisia perusasioista, jotta he osaavat sitten ohjata eteenpäin ravitsemusterapeutille tarvittaessa.

Asiakkaan kanssa ei tulisi keskustella omista näkemyksistä, sillä kokemustieto ei ole luotettavaa samalla tavalla kuin tutkittu tieto.

# data[].attributes.body
Ei ravitsemusammattilaisen on hyvä tietää ravitsemuksen perusasioita. Esimerkiksi ravitsemussuositusten pääpiirteet ja lautasmalli ovat hyviä esimerkkejä asioista, joista on hyvä olla perillä. Mielestäni ravitsemusasioista voi keskustella asiakkaan kanssa, mutta en lähtisi esittämään omia näkemyksiä, jotka poikkeaisivat tutkitusta tiedosta.

# data[].attributes.body
Ei-ravitsemusammattilaiselta ei voida edellyttää syvällistä ravitsemustieteellistä osaamista. Sen sijaan voidaan perustellusti odottaa perustason ymmärrystä ravitsemuksen merkityksestä terveydelle ja hyvinvoinnille. Monilla aloilla – esimerkiksi liikunta-, mielenterveys-, sosiaali- ja kuntoutustyössä – ruoka liittyy arjen jaksamiseen, mielialaan, voimavaroihin ja toimintakykyyn. Tällöin on luontevaa ja usein tarpeellista keskustella syömisestä osana kokonaisvaltaista hyvinvointia. Olennaista ei kuitenkaan ole tiedon määrä sinänsä, vaan kyky tunnistaa oman osaamisen rajat. Ammattilaisen tulee tietää, milloin asiakkaan tilanne vaatii ravitsemusterapeutin tai muun ravitsemusalan asiantuntijan arviota, esimerkiksi sairauksien, erityisruokavalioiden tai syömishäiriöepäilyn yhteydessä. Ruoasta keskusteleminen ei automaattisesti tarkoita ravitsemushoitoa. Asiakkaan kokemusten, arjen haasteiden ja ruokaan liittyvien tunteiden tutkailu voi olla osa monen ammattilaisen työtä. Tällainen keskustelu voi olla kuuntelevaa ja jäsentävää ilman, että ammattilainen antaa yksityiskohtaisia ravitsemuksellisia ohjeita. Ravitsemussuosituksia voi tarkastella yhdessä keskustellen ja asiakkaan kokemuksia kunnioittaen. On eri asia pohtia yhdessä, miksi suositukset tuntuvat vaikeilta tai herättävät ristiriitoja, kuin väittää niiden olevan virheellisiä. Ammattilainen voi tuoda esiin, mihin suositukset perustuvat, ja samalla tutkia asiakkaan ajatuksia ja arvoja.

# data[].attributes.body
Ei-ammattilaisen tulisi ymmärtää ravitsemuksen perusperiaatteita esim.lautasmalli tai pyramidi-malli sekä ateriarytmi. Ei tarvitse hallita ravitsemukseen liittyviä asioita samalla lailla kuin alan ammattilaisen. On olennaista ymmärtää, miksi säännöllinen syöminen on tärkeää ja miksi riittävä ja monipuolinen ravinto on merkityksellistä jaksamisen ja terveyden kannalta. Harhaanjohtaminen tai virheellisen tiedon jakaminen voi heikentää luottamusta esimerkiksi terveydenhuollon ammattilaisiin. Pitää myös tietää mitä tietää ja mitä ei, tutkittu tieto on täysin eri asia kuin subjektiiviset oletukset tai uskomukset. Ruoasta ja syömisestä voi mielestäni keskustella vapaasti, koska ne ovat iso osa arkea, tunteita ja elämäntilannetta. Painopiste keskustelussa voi olla kokemuksissa, ruokailutottumuksissa ja arjen käytännöissä. Sellainen keskustelu auttaa asiakasta tunnistamaan syömiseen vaikuttavia asioita ja pohtimaan omaa suhdettaan ruokaan. Sitä keskustelua voi käydä kuuntelun kannalta, ilman ohjaamista ja vastakkainasettelua.

# data[].attributes.body
Ei-ravitsemusalan ammattilaisen on hyvä tietää pääpiirteissään terveellisen ruoan ja ruokailun tiedot ja jos hänellä on erityisruokavalion tarvetta, niin tämän erityisruokavalion perustiedot.

Ruoasta voi keskustella ja esittää näkemyksiä, jotka eivät ole linjassa virallisen tiedon kanssa, mutta samalla on tarpeen kertoa, mistä lähteistä nämä tiedot on poimittu ja että nämä ei kuuluu viralliseen ravitsemusohjaukseen ja millä tavoin ne poikkeavat virallisista suosituksista. Sinällään itse ohjaaminen tulee mielestäni olla virallisen suosituksen mukainen.

# data[].attributes.body
Kaikkien olisi hyvä tietää ravitsemuksen perusasiat, kuten lautasmalli ja ateriarytmit ja perus ruoan valmistus.

Voisin keskustella erilaisista ravitsemussuosituksista poikkeavista ruokavalioista, jos asiakas niistä haluaa keskustella. Mielestäni niistäkin keskustelu on tärkeää. En kuitenkaan esittäisi omia näkemyksiä tai ohjaisi asiakasta noudattamaan suositusten vastaista ravitsemusta.

# data[].attributes.body
Pidän ravitsemussuosituksia tärkeänä pohjana, koska ne perustuvat laajaan tutkimusnäyttöön eivätkä yksittäisiin mielipiteisiin. Samalla ajattelen, että erityisesti tyypin 1 diabeteksessa ravitsemusta ei voi tarkastella irrallaan sairaudesta. Huono hoitotasapaino vaikuttaa kaikkeen: jaksamiseen, mielialaan, nälkään, toimintakykyyn ja elämänlaatuun. Siksi ravitsemusohjauksessa tarvitaan yleisen suositustiedon lisäksi myös sairauskohtaista soveltamista.

Ajattelen myös, että tyypin 1 diabeteksessa pelkkä kehon viestien kuunteleminen ei aina riitä ohjauksen perustaksi. Verensokeritasapaino voi vääristää nälkä- ja kylläisyyssignaaleja voimakkaasti: korkea verensokeri voi lisätä makeanhimoa ja matala verensokeri aiheuttaa hyvin voimakkaan nälän, vaikka henkilö olisi juuri syönyt. Siksi tarvitaan sekä kokemuksellista ymmärrystä että tutkittuun tietoon perustuvaa ohjausta.

Koen itse, että minulla on 26 vuoden omakohtaisen tyypin 1 diabeteksen kokemuksen sekä ravitsemusalan koulutuksen kautta valmiuksia ohjata vertaisiani ravitsemuksessa heidän niin toivoessaan. Ajattelen kuitenkin, ettei kyse ole virallisen tiedon sivuuttamisesta vaan sen soveltamisesta erityisryhmän todellisuuteen.

Samalla mielestäni esimerkiksi diabeteksen ravitsemussuositukset ja Käypä hoito -linjaukset päivittyvät usein hyvin hitaasti. Se on ymmärrettävää, koska suositusten kuuluukin perustua kattavaan ja pitkäaikaiseen tutkimusnäyttöön, ei yksittäisiin tutkimuksiin, vaan laajempaan kokonaisnäyttöön. Käytännössä tämä tarkoittaa kuitenkin sitä, että uuden tiedon siirtyminen virallisiin suosituksiin vie paljon aikaa, eikä kaikilla potilailla ole varaa odottaa vuosia. Esimerkiksi ketogeenisen ruokavalion hyödyistä osalle tyypin 1 diabeetikoista alkaa olla jo varsin painavaa tutkimustietoa, vaikka viralliset suositukset eivät vielä sitä selvästi tuekaan. Siksi ajattelen, että ammattilaisen tehtävä on olla sekä tutkimustiedolle uskollinen että valmis tarkastelemaan yksilöllisesti sitä, mikä aidosti parantaa asiakkaan terveyttä ja elämänlaatua.

# data[].attributes.body
Kyllä se, niin on että ei-ammattilaisen olisi hyvä käsittää terveellisen ruuan ja terveellisen ravitsemuksellisen ravinnon sekä aterioiden perusteet. Esimerkiksi lautasmalli ja ruokapyramidi.

Ruoasta voi keskustella ja esittää omia näkemyksiä, jotka eivät ole täysin linjassa virallisen tiedon kanssa. On kuitenkin tärkeää, muistaa mainita asiasta ja selkeästi huomauttaa että nämä ovat omia mielipiteitä.