# data[].attributes.body
Legyetek Tavasztündérek, varázsoljátok elénk kedvenc virágaitokat! A varázslás előtt hallgassátok meg a dalt!

# data[].attributes.attachment_link.title
Tavasz van újra/Tavasztündér - Előadja: Shodeinde Dorka

# data[].attributes.attachment_link.authors[].name
MESE TV - dalok, mesék, rajzfilmek gyerekeknek

# data[].attributes.attachment_link.title
Gryllus Vilmos: Maszkabál - Katicabogár (rajzfilm, gyerekdal, gyerekeknek) | MESE TV

# data[].attributes.attachment_link.title
ZENE OVI - Ezt énekeljük az oviban - Én kis kertet kerteltem

# data[].attributes.body
Szerezzenek a gyerekek tapasztalatokat a virágok, növények fejlődéséről, az életfeltételeikről. Kertészkedjetek közösen! Séták során csodáljátok meg a nyíló virágokat, nevezzétek meg őket. Beszélgessetek színükről, illatukról,  szépségükről. Figyeljétek meg az előbújó bogarakat, rovarokat. Szemléljétek meg részeiket, nevezzétek meg őket.

# data[].attributes.body
A kertben lévő virágok számlàlása, csoportosítása szín, forma szerint. Több, kevesebb, ugyanannyi gyakorlása. Kertészkedés közben: hosszabb, rövidebb sorok, szélesebb-keskenyebb ágyások, kisebb-nagyobb magok, hagymák...

# data[].attributes.attachment_link.title
Bean Time-Lapse - 25 days | Soil cross section

# data[].attributes.attachment_link.title
Egyensúlyt fejlesztő gyakorlatok ovisoknak - 12 feladat kicsiknek Otthonra

# data[].attributes.body
Járművezzetek! Használjátok ki a jó időt, legyetek sokat a szabadban és bringázzatok, rollerezzetek!

# data[].attributes.body
Készítsetek krumplinyomdával virágokat

# data[].attributes.body
Áprilisi gólyahír

sárga ruhát öltött.

Éhes, ébred, mocorog

föld mélyén a hörcsög.

Langyos hólé csörgedez,

váj a földbe gödröt.

Tyúkanyó tíz totyogó

pelyhes csibét költött.

Zápor porzik, süt a nap villámlott és dörgött,

Civakodó feleségét

páholja az ördög.

# data[].attributes.body
Hóvirág,

hószőnyegen bújik át.

Ibolya,

sűrű erdők mosolya.

Kankalin,

fény a liget árnyain.

Százszorszép,

virágozzál százszor még!

# data[].attributes.attachment_link.readable_text
Dobra Abigél Anna, Sepsiszentgyörgy

- Én megöntözöm a göröngyös földet - mondta a felhő. - Várnak is már az emberek.
- Hát még engem! - dicsekedett a kis Szellőcske. - Nagy öröm az én érkezésem. Mert én üzenetet hozok a fecskéktől meg a gólyáktól!
Így beszélgetve röpködték át a hegyeket, völgyeket. Amikor az első faluhoz értek, elbúcsúztak egymástól.
- Ki-ki a maga dolgára - mondta a felhő méltóságosan, s már suhant is a mezők felé.
- Sok szerencsét! - kiáltott utána Szellőcske.
Amint egyedül maradt, elgondolkozott: kihez is menjen előbb? Az ereszaljához vagy a kéményhez? Mert a gólya is, a fecske is megígértette vele, hogy az ő otthonát keresi fel előbb. Míg így töprengett, egyszerre csak egy kéményt vett észre.
- Ha már itt vagyok a kéménynél - gondolta magában -, hozzá megyek előbb.
Oda is szállt tüstént. Szép jó reggelt kívánt, s elmesélte, milyen messziről jött, s hogy üzenetet hozott a gólyától. Elbúslakodott a kémény.
- Jaj, ne szomoríts, nem tudod, milyen beteg vagyok, alig állok a lábamon. Nemsokára lebontanak, s a gólya hiába keres engem.
Olyan szomorú volt, hogy Szellőcskének kellett vigasztalnia:
- Ne búsulj, majd én elmesélem a gólyának, milyen jó szívvel vagy hozzá.
Föl is vidult a kémény, mert hirtelen eszébe jutott valami:
- Van a gazdámnak egy nagy kertje a falu végén, van abban egy óriási szénakazal. Mondd meg a gólyának, telepedjen oda. És gondoljon néha rám is - tette hozzá sóhajtva.
Szellőcske megsimogatta a kéményt és továbbrepült. Egy kopott kis ereszaljánál megállt. - Ez lesz az - gondolta -, a fecske úgy magyarázta, hogy előtte egy diófa, mögötte egy eperfa.
Odaköszönt hát az ereszaljának.
- Honnan jössz, Szellőcske? - kérdezte az tőle.
- Találd ki.
- Tán valami örömhírt hozol, hogy olyan víg vagy?
- Azt én!
- Bajosan hozhatsz már nekem örömhírt. Öreg vagyok és beteg, nemsokára összedűlök.
- Pedig a fecske üzent néked. Azt üzeni, hogy útban van hazafelé, s alig várja, hogy láthasson téged.
Szomorú lett erre az ereszalja.
- Nem érem én már azt meg - sóhajtotta. - De várj csak! Átszólok a testvéremnek, az sokkal fiatalabb nálam, s mindig azon búsul, hogy sose volt még fecskelakója. Ott aztán olyan szállása lesz, hogy csak no!
Úgy is lett. A szomszédban egy szép kis új ház fehérlett ki az udvarból, frissen volt meszelve, s az ablakdeszka meg az ereszalja szép zöldre festve.
- Akarsz-e fecskelakókat? - kiáltott át az öreg ereszalja.
- Hogyne akarnék! - örvendezett a fiatal, és vele örült a kerítés melletti bodzabokor is.
- Jönnek a fecskék, jönnek a fecskék... - susogta vékony kis gallyaival boldogan.
Nem volt már szomorú az öreg ereszalja sem. Örült ő is, hogy a szomszédból áthallatszik majd a fecske csicsergése, s mégsem lesz olyan elhagyott öregségében. De örült a diófa s az eperfa is, hogy mégiscsak fecske hintázik az ágaikon.
- Látod, Szellőcske - mondta most az öreg ereszalja -, nem hiába hoztál hát üzenetet. Menj a fecske elé, s mondd meg neki: siessen, hozza magával a tavaszt és a napsugarat, mindnyájan tárt karokkal várjuk.
Szellőcske megsimogatta az öreg ereszalját, megsimogatta a fákat is, aztán nekilendült a levegőnek. Meg se állt, amíg a fecskével nem találkozott, s aztán együtt szállt véle hazafelé.
Vidámabb lett az élet mindenütt, örültek kertek és ligetek, s többet mosolyogtak az emberek is.

# data[].attributes.attachment_link.title
Zelk Zoltán: Tavaszi mese - 2016. április 16., szombat -

# data[].attributes.attachment_link.description
Dobra Abigél Anna, Sepsiszentgyörgy - Én megöntözöm a göröngyös földet - mondta a felhő. - Várnak is már az emberek. - Hát még engem! - dicsekedett a kis Szellőcske. - Nagy öröm az én érkezésem. Mert én üzenetet hozok a fecskéktől meg a gólyáktól! Így beszélgetve röpködték át a hegyeket, völgyeket.