# data[].attributes.attachment_link.readable_text
Frederik 6., 28.1.1768-3.12.1839, konge af Danmark 1808-39 og Norge 1808-14; søn af Christian 7. og Caroline Mathilde, gift i 1790 med Marie Sophie Frederikke af Hessen-Kassel.

Fire år gammel mistede Frederik forbindelsen med moderen, og til den sindssyge far fik han aldrig noget forhold. Hans opdragelse var i hænderne på andre, først J.F. Struensee, der med held søgte at hærde den svagelige dreng. Trods en ringe uddannelse trådte Frederik med overraskende modenhed ind i dansk historie, da han ved statsrådsmødet 14.4.1784 gennemførte det længe forberedte statskup, der banede vej for den Bernstorff-Reventlow-Schimmelmannske kreds og gjorde den unge kronprins til kongemagtens legitime repræsentant.

Frederik var en helhjertet tilhænger af de følgende års reformpolitik, og ægte sympati mødte ham fra alle sider ved brylluppet i 1790 med Marie Sophie Frederikke. I løbet af 1790'erne markerede kronprinsen sig stærkere, bl.a. med uvilje mod de radikale synspunkter i den offentlige debat. A.P. Bernstorffs død i 1797 betød, at kronprinsen nu fremtrådte som regeringens egentlige leder med en stigende distance til mænd som C.D.F. Reventlow og H.E. Schimmelmann, mens han knyttede nye folk til sig, fx F. Moltke og . Han foranledigede direkte den skærpede Trykkefrihedslov af 1799.

Kronprins Frederik stod bag den mere aktive udenrigspolitiske kurs, der blev indledt fra 1797, og som førte frem til konflikten med Storbritannien og Slaget på Reden i 1801. Til gengæld mestrede han ved denne lejlighed en effektiv forhalingstaktik, der umiddelbart fik afvendt de politiske konsekvenser af den britiske sejr. Han gennemførte Holstens inkorporation i 1806 ved Det Tyske Riges opløsning, og han valgte at følge Napoleon, da udviklingen i 1807 tvang Danmark til at vælge side.

Kort efter sin tronbestigelse i 1808 satte Frederik 6. statsrådet ud af kraft og regerede indtil 1814 gennem sin adjudantstab, kaldet de røde fjer pga. deres hatteprydelse. Da Napoleons fald var en kendsgerning, måtte Danmark afstå Norge, og kongens personlige tilstedeværelse ved Wienerkongressen kunne ikke forhindre rigets sønderlemmelse.

I 1814 trådte statsrådet på ny i funktion, men mange afgørelser blev fortsat truffet mellem ministre og kongen personlig. Med årene mindskedes Frederik 6.s direkte betydning dog, og han øvede ringe indflydelse på udviklingen i 1830'erne. Efter nogen tids svagelighed døde han i 1839.

Frederik 6. var ingen fremragende begavelse, men i besiddelse af dømmekraft og handledygtighed. Hans indsats som kronprins i 1780'erne gav ham en usædvanlig popularitet i bondebefolkningen, og hans jævnhed og pligtfølelse skabte velvilje omkring hans person. Kritikken af Frederik 6. og hans styre kom dog også tidligt til orde. Kongen savnede analytiske evner og havde intet overblik over de store udenrigspolitiske udfordringer, som han i sin lange regeringstid blev stillet over for; efterhånden blev han identificeret med modstand mod enhver samfundsmæssig forandring.

I ægteskabet med Marie Sophie Frederikke fik Frederik 6. otte børn, men kun to døtre overlevede. Med sin officielle maitresse, Frederikke Dannemand, fik kongen to døtre og to sønner.

# data[].attributes.attachment_link.title
Frederik 6. | Gyldendal - Den Store Danske

# data[].attributes.attachment_link.description
Frederik 6., 28.1.1768-3.12.1839, konge af Danmark 1808-39 og Norge 1808-14; søn af Christian 7. og Caroline Mathilde, gift i 1790 med Marie Sophie Frederikke af Hessen-Kassel. Fire år gammel mistede Frederik forbindelsen med moderen, og til den sindssyge far fik han aldrig noget forhold. Hans opdragelse var i hænderne på andre, først J.F.

# data[].attributes.attachment_link.readable_text
Dette tema indeholder artikler og kilder, der kan give indblik i den udvikling, der især tog fart efter Julirevolutionen i Paris i 1830 og endte med enevældens fald og grundlovens indførelse knap 20 år senere. Fokus ligger dermed på de processer og den debat, der foregik i perioden, og ikke i så høj grad på de politiske begivenheder, der udspillede sig i 1848 og 1849.

I 1848 indvilligede den nytiltrådte Frederik 7. (født 1808, regent 1848-1863) i at afskaffe enevælden, som havde været styreformen siden 1660. Hermed banedes vejen for Danmarks første grundlov i 1849, hvorved landet blev et konstitutionelt monarki inspireret af datidens demokratiske principper. Forud var gået en række samfundsmæssige processer, som var med til at muliggøre forfatningsændringen og gøre samfundet klar til den nye statslige styreform.

I 1830'erne opstod en række forskelligartede politiske bevægelser, som dog næsten alle delte ønsket om en mere fri forfatning og afskaffelse af enevælden. Disse politiske bevægelser kunne komme til orde i en fremvoksende borgerlig offentlighed, hvor borgerne kunne deltage i bl.a. aviser, blade og ved folkemøder.

Den enevældige kongemagt forsøgte det meste af 1830'erne og -40'erne at dæmme op for de mest radikale krav, som de politiske bevægelser stillede. Samtidig forsøgte man også at forhindre, at den politiske debat spredte sig til de mindre privilegerede dele af befolkningen. Det kunne dog ikke lade sig gøre uden visse indrømmelser, som da Frederik 6. (født 1768, regent 1808-1839) i 1834 indførte rådgivende stænderforsamlinger, hvor forskellige politiske emner kunne diskuteres. På den måde var den enevældige kongemagt, i sammenspil med de politiske bevægelser, med til at lære borgerne at deltage i den offentlige debat og dermed (måske utilsigtet) at forberede samfundet til en mere demokratisk styreform efter 1849.

I dette tema kan du læse tre oversigtsartikler om perioden: Der er et periodekapitel om politiske bevægelser frem til 1848 og en artikel om de offentlige debatfora, som fra 1830'erne blev en vigtig faktor på den politiske scene. Endelig kan du læse en artikel om inddragelse af befolkningen i den enevældige administration, hvori det beskrives, hvordan kongemagten igennem perioden gav små indrømmelser, som var med til at bane vejen for, at en række veluddannede borgere var i stand til at tage del i magten før 1848.

Derudover findes der artikler om Bondevennerne og nationalliberalisme, som var de to mest markante politiske bevægelser i perioden. Disse bevægelser blev bl.a. trænet i politisk debat i stænderforsamlingerne, som der også findes en artikel om. Der er også biografiske artikler om to af tidens markante skikkelser i form af den nationalliberale forkæmper Orla Lehmann og Rasmus Sørensen, som var med til at mobilisere bøndernes kamp for bedre forhold.

Du har også mulighed for at læse en række centrale kilder for perioden. Al skriftlig kritik af enevælden skulle foregå inden for rammerne, som Trykkefrihedsforordningen af 1799 med tillæg fra 1814 udstak. Misbrug af 'trykkefriheden' blev straffet, og man var derved reelt underlagt censur.

Uwe Jens Lornsen blev således idømt et års fængselsstraf, efter at han i 1830 havde udgivet en pjece, der behandlede forfatningssagen i Slesvig-Holsten. Her argumenterede han bl.a. for, at Slesvig-Holsten skulle knyttes tættere sammen administrativt. Det var startskuddet til kampen om Slesvig, der resulterede i to krige.

Pjecer var én måde, man kunne prøve at påvirke debatten og kongemagten på. En anden mulighed var at blive valgt til en af de fire stænderforsamlinger. Stænderforsamlingerne muliggjorde bl.a., at almindelige borgere kunne rejse spørgsmål til politisk debat via deres lokale repræsentant. Det kan du læse et eksempel på i Andragende om afskaffelse af fæstevæsen og hoveri.

Enevældens opposition var ikke partiorganiseret men grupperede sig alligevel. To af de vigtigste grupper, de nationalliberale og bondebevægelsen, begyndte at arbejde sammen i 1840'erne. Det skyldtes blandt andet Orla Lehmanns 'Falstertale' i 1841, hvor han fik bønderne til at se kritisk på den kongemagt, de traditionelt havde set som deres beskytter.

Bønderne begyndte i 1840'erne at afholde store bondemøder. Tusindvis af mennesker samledes til taler om bedre bondevilkår. Det gjorde kongemagten så bange, at den i 1845 udstedte 'bondecirkulæret'. Ifølge dette måtte bønderne kun afholde møder, hvis de havde fået tilladelse.

Den offentlige debat blev også påvirket gennem aviser, der fik en mere kritisk rolle fra 1830'erne og frem. Aviserne var vigtige debatfora for oppositionen. Bønderne agiterede primært i Almuevennen, mens de nationalliberale havde Fædrelandet. I den leder, temaet indeholder, forsøger forfatteren i 1839 at presse den nytiltrådte Christian 8. til at give landet en ny forfatning.

De nationalliberale havde ikke held med at få en fri forfatning i 1839. Det havde de til gengæld ti år senere. Stærkt medvirkende til dette var Orla Lehmanns ' Casinotale'. Her fik Lehmann støtte til en henvendelse til kongen, der krævede indsættelsen af et nyt ministerium. Kongen efterkom og indsatte det såkaldte Martsministerium. Med det fulgte både Grundloven 5. juni 1849 og borgerkrigen 1848-1850, der også kendes som Treårskrigen.

# data[].attributes.attachment_link.title
Vejen mod grundlov og demokrati, 1830-1849

# data[].attributes.attachment_link.description
Dette tema indeholder artikler og kilder, der kan give indblik i den udvikling, der især tog fart efter Julirevolutionen i Paris i 1830 og endte med enevældens fald og grundlovens indførelse knap 20 år senere. Fokus ligger dermed på de processer og den debat, der foregik i perioden, og ikke i så høj grad på de politiske begivenheder, der udspillede sig i 1848 og 1849.

# data[].attributes.attachment_link.provider_name
Filmcentralen / streaming af danske kortfilm og dokumentarfilm

# data[].attributes.attachment_link.title
Slagtebænk Dybbøl - historien om slaget ved Dybbøl 1864 | Filmcentralen / streaming af danske kortfilm og dokumentarfilm

# data[].attributes.attachment_link.description
Dokumentarfilmen "Slagtebænk Dybbøl" fortæller om de to danske brødre og officerer, Ernst og Emil Schau, der deltager i 2. slesvigske krig. Brødrene...

# data[].attributes.attachment_link.readable_text
30. marts 1863: Den danske regering bekendtgør at man har til hensigt at indlemme Slesvig i Danmark. På daværende tidspunkt er Slesvig et hertugdømme med dansk ledelse, men ikke underlagt den danske grundlov, det skal der nu gøres op med.

15. november 1863: Danmarks første konge efter enevældens ophør, Frederik 7. dør. Samtidig kræver Preussen på vegne af Det Tyske Forbund, at Novemberforfatningen ikke træder i kraft.

18. november 1863: Danmarks nyudnævnte konge, Christian den 9. underskriver den såkaldte Novemberforfatning, selv om han er imod den. Novemberforfatning bryder med fredsaftalerne fra 1851 der var indgået efter treårskrigen hvor i Danmark lover at Slesvig-Holsten vil forblive hertugdømmer i kongeriget, og ikke vil blive underlagt den danske grundlov.

7. december 1863: Det Tyske Forbund er mildest talt ikke begejstret over udviklingen og vedtager at besætte Holsten og Lauenburg.

17. december 1863: Danskerne beslutter at rømme Holsten op til grænsen ved Ejderen og hæren søger samtidigt til Slesvig.

Januar 1864: Den danske hær begynder at tage opstilling ved det store danske forsvarsanlæg, Dannevirke, syd for Slesvig og tiltroen til det ældgamle grænseværk er stor, selvom det er i en elendig forfatning og der er hverken barakker eller anlagt veje i og omkring forsvarsstillingerne.

16. januar 1864: Preussen og Østrig kræver, at Novemberforfatningen bliver annulleret.

31. januar 1864: Feltmarskal von Wrangel overleverer pr. brev en krigserklæring til den danske overgeneral Christian de Meza

1. februar 1864: Preussiske og østrigske soldater går over grænsen til Slesvig ved Ejderen, og Danmark er atter i krig.

4. februar 1864: Den danske overgeneral de Meza inspicerer for første - og eneste - gang de danske stillinger ved Dannevirke.

Om aftenen beslutter den danske overkommando at rømme Dannevirke. Det anslås at fæstningen er alt for svag, og at preusserne og østrigerne let kan krydse de frosne søer og åer i området så de slet ikke behøver kæmpe sig vej gennem Dannevirke.

5. februar 1864: De danske tropper forlader i nattens ly Dannevirke uden fjendens viden og trækker sig tilbage til stillingerne ved Dybbøl, Fredericia og Kolding. Overgeneral Christian de Meza fyres.

6. februar 1864: I forsøget på at nedkæmpe de danske tropper smider en østrigsk brigade smider sin oppakning og indhenter den danske bagtrop ved Sankelmark. Det lykkedes dog danskerne at holde stand.

7. februar 1864: Hæren deles op i tre: 26.000 soldater sendes til Dybbøl, og de resterende knap 14.000 soldater deles op, så nogle tager til Fredericia og andre trækker sig nordpå i Jylland.

18. februar 1864: Kolding besættes af preussiske og østrigske tropper. De møder ingen modstand, da de rykker over grænsen ved Kongeåen.

20. februar 1864: Preusserne har nu samlet 20.000 mand og 1200 ryttere ved Dybbøl og gør sig klar til angreb.

8. marts 1864: Østrigske tropper besætter Vejle og Fredericia.

15. marts 1864: Bombardementet af skanserne ved Dybbøl begynder.

17. marts 1864: Danskere prøver med et modangreb ved Ragebøl, nordvest for Dybbøl, men mislykkedes.

2. april 1864: Dybbøl bombarderes dag og nat.

9. april 1864: Den danske overgeneral Gerlach anmoder indtrængende den danske regering om tilladelse til en tilbagetrækning fra Dybbøl til Als. Regeringen svarer først to dage senere; Stillingen skal holdes for enhver pris.

Se galleri

16. april 1864: Omkring 40.000 preussiske soldater gør sig klar til at storme Dybbøl.

18. april 1864: Preusserne indleder et massivt bombardement af Dybbøl fra klokken 04 om natten, til klokken 10, hvor et øjebliks stilhed afløses af stormen på skanse 1-6. i alt affyres der næsten 8000 granater i løbet af det 6 timer lange bombardement.

Kl 10: Angrebet kommer på Dybbøl kommer i i tre bølger: Først angriber 10.000, siden kommer en anden bølge på yderligere 10.000 mand og til sidst en tredje i reserve på 20.000. mand.

10.03: Skanse 3 falder som den første. 10.05: Skanse 5 falder. 10.06: Skanse 1 falder. 10.10: Skanse 2 falder. 10.13: Skanse 4 falder.10.30: Et modangreb med cirka 3000 mand iværksættes for at undgå en omringning af den nordlige forsvarslinie, men det mislykkedes.

10.30: Skanse 6 falder. 10.30: Skanse 7 falder. 12.00: Det lykkedes danske soldater at få frosset en front fra Sney til Brunhoved, og de sikrer dermed muligheden for tilbagetrækningen, samtidig ødelægger danskerne den nordlige pontonbro til Als. Samtidigt sættes flere modangreb ind for at dække tilbagetrækningen. Det sidste forsøg ender med, at de danske soldater overgiver sig. De danske kanoner på Als begynder at beskyde preusserne og får dermed taget en del af det voldsomme pres på de flygtende danske soldater.

14.00: De sidste danske soldater er nu i sikkerhed på Als.

19. april 1864: Der indgås våbenhvile fra kl 12-19 så de sårede kan reddes og de døde kan begraves. Mange danskere begraves i massegrave Dybbøl Banke. I alt mistede 379 danske soldater ifølge de officielle tal livet.

20. april 1864: Fredsforhandlinger indledes i London.

21. april 1864: Preusserne fejrer sejren med en stor sejrsparade mellem Gråsten og Adsbøl foran kong Wilhelm. Det anslås at 20.000 mand marcherer forbi kongen.

26. april 1864: Fredericia rømmes af de danske styrker og østrigske soldater rykker ind i byen.

25. juni 1864: Fredsforhandlingerne i London, den såkaldte Londonkonference, afsluttes uden resultat. Preusserne og østrigerne trækker alle tilbud om en deling af Slesvig tilbage efter at den danske regering hårdnakket har afvist samtlige tilbud om en deling af Slesvig.

29. juni 1864: Preussiske tropper sættes i ly af mørket i land på Als klokken 2 om natten. Besætningen på det danske krigsskib Rolf Krake opdager dog manøvren og får sænket flere preussiske landgangsbåde, men vender derefter om for at deltage i evakueringen af de danske tropper på Als.

Der opstår hårde kampe på Als, men ved middagstid er de fleste danske soldater i sikkerhed på Kegnæs. Dog er der nord for Kongeåen mindre kampe mellem danskere og østrigere.

1. juli 1864: De sidste danske tropper forlader Als.

3. juli 1864: De sidste regulære træfninger finder sted ved Lundby hvor danske tropper foretager en offensiv aktion mod tyske stillinger I Lundby.

22 danske soldater dør på slagmarken og yderligere 76 såres eller tages til fange.

20. juli 1864: Danmark beder om våbenhvile.

30. oktober 1864: Efter lange forhandlinger tilslutter Danmark sig en fredstraktat, der betyder at Danmark reelt mister både Slesvig og Holsten og den dansk preusiske grænse trækkes ved Kongeåen, lige syd for Kolding. I alt er Danmark reduceret med 33 procent og knap en million mennesker. Danmark er blevet en miniput stat og er reelt sat uden for indflydelse i Europa.

15 juni 1920: En folkeafstemning bringer Nordslesvig (Sønderjylland) tilbage til Danmark og grænsen til Tyskland bliver flyttet ned til, hvor den ligger i dag.

# data[].attributes.attachment_link.description
30. marts 1863: Den danske regering bekendtgør at man har til hensigt at indlemme Slesvig i Danmark. På daværende tidspunkt er Slesvig et hertugdømme med dansk ledelse, men ikke underlagt den danske grundlov, det skal der nu gøres op med. 15. november 1863: Danmarks første konge efter enevældens ophør, Frederik 7.

# data[].attributes.body
Film om industrialiseringen i Danmark

# data[].attributes.attachment_link.provider_name
Filmcentralen / streaming af danske kortfilm og dokumentarfilm

# data[].attributes.attachment_link.title
Danmarks Industrialisering 1 | Filmcentralen / streaming af danske kortfilm og dokumentarfilm

# data[].attributes.attachment_link.description
Mellem 1840 og 1914 slog den industrielle produktionsmåde igennem i Danmark.Produktionsmåder før industrialiseringen skildres: husflid, håndværk og ma

# data[].attributes.attachment_link.readable_text
'Slaget på Fælleden' er betegnelsen for den tidlige danske socialismes første og eneste åbne konfrontation med myndighederne. Slaget fandt sted som et stort slagsmål mellem demonstranter, soldater og politi søndag den 5. maj 1872 på Nørre Fælled i København. Det har i eftertiden antaget en nærmest mytisk karakter som symbolet på den danske arbejderbevægelses kamp for bedre arbejds- og levevilkår samt begyndende organisering.

Baggrund

Med udgivelsen af pjecerne Socialistiske Blade den 21. maj 1871 banede Louis Pio (1841-1894) vejen for den socialistiske bevægelse i Danmark. Sammen med sin fætter Harald Brix (1841-81) og journalisten og skolelæreren Povl Geleff (1842-1928) skabte Pio opmærksomhed om arbejdernes vilkår i Danmark og stiftede den 15. oktober 1871 en dansk afdeling af Internationale (Den internationale Arbejderforening for Danmark), som på rekordtid fik et stort antal medlemmer.

Stigende leveomkostninger, der ikke blev fulgt af stigende lønninger, førte til en stærk tilslutning til Internationale blandt især de københavnske arbejdere. I maj 1872 nåede man angiveligt op på 8000 medlemmer, hvoraf 5000 hørte til i København.

Bevægelsens skriverier i det nye ugeblad Socialisten (fra 22. juli 1871) og den store medgang blandt arbejderne gik ikke ubemærket hen i pressen, hvor især det nationalliberale dagblad Fædrelandet gik til modangreb. Politiet begyndte tillige at overvåge foreningens aktivitet og hvervede meddelere blandt medlemmerne.

"Maalet er fuldt"

Den direkte anledning til 'Slaget på Fælleden' var Louis Pios indkaldelse til massemøde på baggrund af en omfattende strejke blandt murersvendene i København. Konflikten inden for murerfaget vedrørte en nedsættelse af arbejdstiden fra 11 til 10 timer. Målet var at skille sig af med 'slavetimen' fra seks til syv om aftenen.

Louis Pio og avisen Socialisten (som Pio var redaktør for, og som nu netop var begyndt at udkomme hver dag) støttede ihærdigt murerne, men de økonomiske midler til at opretholde strejken var små, hvorfor Pio indkaldte til et folkemøde på Nørre Fælled den 5. maj 1872 med henblik på at starte en indsamling og således true arbejdsgiverne til at give efter. Louis Pios indkaldelse i Socialisten den 2. maj blev ledsaget af et harsk opråb i artiklen "Maalet er fuldt!", der sluttede med ordene: "I har i Aartusinder skænket os en bitter Livsdrik; vogt jer nu, Maalet er fuldt! Lad der ikke komme en eneste Draabe til, eller - det flyder over!"

Louis Pio betragtes som grundlæggeren af den socialistiske arbejderbevægelse i Danmark. Foto: Wikimedia Commons

Fælledmødet

Louis Pios truende formuleringer i "Maalet er fuldt!" blev af regering og politi tolket som en opfordring til revolution. På trods af, at det var grundlovsstridigt, forsøgte politiet at hindre afholdelsen af mødet. Politimesteren forbød mødet via opslag i Københavns gader, og natten til den 5. maj arresterede han den danske afdeling af danske Internationale: Louis Pio, Harald Brix og Povl Geleff.

En stor mængde arbejdere mødte op på Fælleden på trods af politiets forbud. De blev mødt af husarer og politi, som med trukne sabler slog løs på folkemængden. Masseslagsmålet, 'slaget på Fælleden', resulterede i tilskadekomne på begge sider. Det blev efterfølgende indberettet, at 74 husarer og 23 politibetjente var kommet til skade ved stenkast. Ingen blev dræbt.

Årsager og virkning

Regering og politi ønskede med sin indgriben på Fælleden én gang for alle at dæmme op for Pios bevægelse. Bevæggrunden skal ses i lyset af samtidens anspændte politiske klima. Opstanden under Pariserkommunen i 1871 påvirkede både arbejdere og myndigheder, og det foranledigede magthaverne til at frygte en dansk arbejderopstand. Danske Internationales organisering og rekordhurtige mobilisering af 8000 medlemmer i løbet af en vinter har ganske givet også spillet ind.

Den voldsomme hændelse på Fælleden betød fængselsdomme til de tre ledere og en svækkelse af den tidlige arbejderbevægelse. Pios organisation Internationale blev forbudt i august 1873, men fulgtes efterhånden op af en række fagforeninger i København og købstæderne. I 1876 lagdes grunden til en egentlig partiorganisation af mere nationalt og demokratisk tilsnit. Socialismen ønskedes stadig indført, men gradvis og på demokratisk vis - ikke gennem revolution.

Louis Pio fik efter sin fængsling er marginal rolle i arbejderbevægelsen og udvandrede til Amerika i 1877.

# data[].attributes.attachment_link.description
'Slaget på Fælleden' er betegnelsen for den tidlige danske socialismes første og eneste åbne konfrontation med myndighederne. Slaget fandt sted som et stort slagsmål mellem demonstranter, soldater og politi søndag den 5. maj 1872 på Nørre Fælled i København.

# data[].attributes.attachment_link.description
Den 14. april 1912 kort før midnat ramte verdens største dampskib Titanic et isbjerg på sin jomfrurejse fra England til USA. Skibet sank herefter på under tre timer. Mere end 1.500 passagerer druknede. Kun 712 blev reddet. Vraget af Titanic blev genfundet i 1985.

# data[].attributes.body
1864.dk

# data[].attributes.attachment_link.readable_text
Resultatet af krigen i 1864 blev, at den multinationale danske helstat faldt fra hinanden. Danmark blev reduceret til en national småstat, men fik senere en del af Slesvig tilbage i form af Sønderjylland i 1920. Preussen blev til det ekspanderende tyske kejserrige, som siden gik under og blev til forbundsstaten Tyskland, som vi kender den i dag. Det er derfor et helt centralt kapitel i Europas historie, du finder her på historiecentret.

Hvis du er klar til at indtage Historiecenter Dybbøl Banke, er vi klar til at give dig et brag af en oplevelse. Spændende, underholdende og dybt seriøst.

# data[].attributes.attachment_link.description
Resultatet af krigen i 1864 blev, at den multinationale danske helstat faldt fra hinanden. Danmark blev reduceret til en national småstat, men fik senere en del af Slesvig tilbage i form af Sønderjylland i 1920. Preussen blev til det ekspanderende tyske kejserrige, som siden gik under og blev til forbundsstaten Tyskland, som vi kender den i dag.

# data[].attributes.body
Afsnit 7, slaget ved Dybbøl

# data[].attributes.attachment_link.readable_text
Faktaboks 1864
Kilder og litteratur
Hvorfor fortælle en historie om krigen i 1864?

Instruktør og manuskriptforfatter Ole Bornedal fortæller:
Vi er alle defineret af vores nationale historie. Vi har arvet vores gener fra vores forældre og fra deres forældre før dem. Men i det globale forbrugersamfund er vi tilbøjelige til at glemme. Vi lever for fremtiden - ikke for fortiden, selvom fortiden er den absolutte definition af hvem vi er, og hvorfor. Der findes ikke en skandinavisk krigsfilm, og det er der helt åbenlyse årsager til. Historisk set betød de store krige enten neutralitet for Danmark eller historier om små modstandsgrupper, som kæmpede mod nazisterne.

1864

DRs dramaserie sætter fokus på krigen i 1864. Lær om krigen, der ændrede Danmark.

Hvad betyder 1864 for dagens danskere?

Instruktør og manuskriptforfatter Ole Bornedal fortæller:
1864 var den sidste "store krig" i Danmark, som reducerede os til den lille nation, vi er i dag. Over nogle århundreder blev vi forvandlet fra at være en stormagt i Nordeuropa til et ydmyget, lille land.

Vi lever for fremtiden, ikke for fortiden, til trods for at fortiden er den absolutte definition af, hvem vi er og hvorfor.

Det var en meningsløs krig bygget på et tyndt lag af nationalisme, som mere eller mindre kom til at definere vor tids Danmark og vor tids danskere. De tragiske tab og den ultimative ydmygelse blev et vendepunkt for Danmark, som bevægede sig fra et udadvendt verdenssyn, og en selvforståelse som en indflydelsesrig nation i Europa, til en nation som kigger indad og definerer sig selv og sine kvaliteter som et folk - på godt og ondt - som en familie.

Det vi i dag kender som "Den danske velfærdsmodel", en nation som tager sig af alle sine borgere, udspringer af den nye selvopfattelse. Og som det sker i mange af livets forhold kom krigens kaos, konflikter og lidelser på den måde til at gøde en ny frugtbar jord at vokse i.

Hvad er kernen i din historie?

Instruktør og manuskriptforfatter Ole Bornedal fortæller:
1864 byder på mange karakterer og består af mange fortællinger. Men først og fremmest følger vi to brødre, Laust og Peter, og deres forhold til Inge, som de begge bliver forelskede i. Hun er en meget usædvanlig kvinde for sin samtid - en moderne kvinde, som er klar til at kæmpe for sine rettigheder. De to brødre er jordbundne bønder, og helt anderledes end den forkælede Didrich, baronens søn, som også er forelsket i Inge.

I den periode var de nationalliberale med Hall, Lundbye og Monrad i spidsen ivrige efter at udvide Danmark. De ville skabe ét stort kongerige og indlemme Hertugdømmet Slesvig i den danske stat for at nå dette mål, selvom det ville være imod international ret og provokere den tyske stat.

Men Danmark er euforisk, selvsikkert og stærkt på det her tidspunkt. Det er en nation, som er båret frem af nye vinde, nye ideer og en ny forfatning. På den anden side af grænsen har man imidlertid Preussen og Bismarck. Det er en klassisk fortælling om magt og magtmisbrug, og om folk som bliver skilt fra hinanden.

Hvad er dit eget forhold til historien?

Instruktør og manuskriptforfatter Ole Bornedal fortæller:
Slaget om Dybbøl Mølle har altid interesseret mig. Men hvorvidt det er blevet en romance, krig eller drama, om det er poetisk, faktuelt, intimt, ekspressivt eller brutalt, vil jeg lade filmguderne afgøre. Det tætteste man kan komme på et svar er, at 1864 rummer det hele!
Jeg har sjældent haft et emne i hænderne, som åbnede så store muligheder for at fortælle dybe, universelle historier.

I mange, mange år har jeg set de her billeder for mig: En tordnende himmel over rædselsslagne danske soldater, og så det preussiske angreb, og i løbet af få timer bliver far og søn udslettet i en vild storm af vold, som for altid skulle blive en del af dansk national bevidsthed. Og mærkeligt nok i sidste ende blive glemt.

Jeg har altid tænkt, at her ligger en stor historie for os alle sammen. En historie om mennesker, fanget i en vanvittig og skæbnesvanger virkelighed, og jeg har været meget glad for at få mulighed for at fortælle denne historie.

Viser 1864 den faktiske historie om krigen?

Instruktør og manuskriptforfatter Ole Bornedal fortæller:
Som med alle historiske film- og tv-produktioner er man nødt til at tage sig visse kunstneriske friheder inden for den historiske kontekst. Nogle karakterer gør vi for meget ud af, andre alt for lidt. De valg er truffet for at muliggøre en velfungerende dramatisk troværdighed i vores historie, modsat en historisk korrekthed.

For eksempel er Heiberg overdrevet som dramatisk figur, men pointen er, at hun som kulturpersonlighed, højst sandsynligt ad omveje kom til at spille en stor og inspirerende rolle, ligesom Grundtvig gjorde. Det er samtidig historisk korrekt, at kultureliten bifaldt krigen.

# data[].attributes.attachment_link.description
Faktaboks 1864 Kilder og litteratur Instruktør og manuskriptforfatter Ole Bornedal fortæller: Vi er alle defineret af vores nationale historie. Vi har arvet vores gener fra vores forældre og fra deres forældre før dem. Men i det globale forbrugersamfund er vi tilbøjelige til at glemme.

# data[].attributes.body
Kildearbejde

# data[].attributes.attachment_link.description
Dyk ned i antikrigsromanen "Intet nyt fra Vestfronten", og forstå, hvorfor nazisterne brændte bogen.

# data[].attributes.body
1.verdenskrig slutspil

# data[].attributes.attachment_link.description
Engelsk dokumentar fra 2013. Slutnigen af Første Verdenskrig blev for mange tyskere et kæmpe traume. På få måneder vendte krigslykken: Tyskerne stod til at vinde krigen i marts. I november var alt tabt.

# data[].attributes.body
Vi har brugt videoerne
1.Statskuppet
2.Stormen på Bastillen og Københavns bombardement
3. Grundloven 1849 og systemskiftet 1901
4. Kvinders valgret