# data[].attributes.headline
Hur tror du att framtiden kommer se ut om 100 år?

# data[].attributes.subject
Hur tror du att framtiden kommer se ut om 100 år?

# data[].attributes.attachment_link.readable_text
Det är alltid intressant att se hur människor förr i tiden trodde framtiden skulle se ut. För lite över 100 år sedan, närmare bestämt 1899, 1900, 1901 och 1910, bestämde sig ett gäng franska konstnärer med en kille som hette Jean-Marc Côté i spetsen sig för att måla av hur de trodde samhället skulle se ut år 2000.

Resultatet trycktes sedan upp i små kort som bland annat följde med som samlarbilder i cigarrlådor. En slags Pokémonkort för vuxna kan man säga. Redan där låg de i framkant!

Vissa av bilderna är ganska bra gissningar på hur det ser ut idag. Andra av uppfinningarna är det fortfarande ett tag kvar innan vi lyckas fixa. Som de gigantiska sjöhästarna till exempel... Vad tycker ni, hade de bra koll på hur livet skulle bli?
Många av målarnas framtidsvisioner utspelar sig under vatten istället för som det ofta är nu i rymden. Här är en praktisk lösning på kollektivtrafiken. Jag tycker ändå att det är en förbannad förlust att den ädla sporten vattenkrocket inte blev av. Gå mot strömmen med gigantiska sjöhästar. För dig som tycker vanliga hästar är för mainstream. Jag gillar att de ändå höll sig realistiska när det kommer till de flygande bilarna. Så där SKULLE det kunna se ut om det hade blivit populärt att ta flygcert på Södermalm. Plötsligt blev brevbärare ett lite coolare yrke. Luftskepp. En fluga som kom och gick måste man väl säga. Den här tycker jag är konstigast av alla. Varför MALER han ner böckerna? Vad är det som är meningen ska hända? Skjuter de in pappersmassa i öronen på de stackars gossarna? Om typ två år har alla en sådan här. En 3D-printer som gör egna kläder bara. Inga konstigheter. En mekanisk orkester... Antar att han som dirigerar är någon slags motsvarighet till Avicii? Okej. Alla som har sett The Terminator vet att den här maskinen inte är en bra idé. Den här uppfinningen finns. Visserligen tvättar den bilar och inte damer. Men konstnären hade i alla fall rätt i sak. Klassisk partybuss. Passar lika bra att ta till en bortamatch med hejarklacken som att åka på en familjeutflykt med. Okej. Det här är konstigt. De kan fantisera ihop otroliga uppfinningar men de har ingen som helst fantasi när det kommer till utveckligen av modet. Enligt dem kommer alla se ut som gubbar från Småland resten av mänsklighetens historia? Det är det här jag menar! En maskin som kan föda kycklingar på en minut. Men ändå ser hon ut som om hon när som helst kommer gå med en korg mat till mormor genom den mörka skogen. Dessutom garanterar jag att ingen i framtiden kommer ha på sig gula träskor. Någonsin.
Källa: The Washington Post

Publicerad av Ett gott skratt, gilla gärna:

# data[].attributes.attachment_link.title
14 bilder som visar hur folk föreställde sig 2000-talet för 100 år sedan.

# data[].attributes.attachment_link.description
Det är alltid intressant att se hur människor förr i tiden trodde framtiden skulle se ut. För lite över 100 år sedan, närmare bestämt 1899, 1900, 1901 och 1910, bestämde sig ett gäng franska konstnärer med en kille som hette Jean-Marc Côté i spetsen sig för att måla av hur de trodde samhället skulle se ut år 2000.

# data[].attributes.attachment_link.description
Sök bland KB:s digitaliserade dagstidningar, från 1600-talet och fram till i dag.

# data[].attributes.attachment_link.readable_text
Transport - fart och rörelse! På hjul, på spår, på vatten och i luften. Har du någon gång funderat över hur du tar dig fram där du bor? Eller hur varorna du köper kommer fram till butiken? Är det skillnad nu mot förr i tiden? I den här filmen berättar professor Lunatus intressanta saker om cykelns vevparti, motorcykelns kugghjul, bilens kardanaxel, bensin- och elmotorer, ånglok och moderna lok, frakt- och passagerarfartyg, glid- och motorflygplan, jetflygplan och raketer.

00:00 - 05:10 - Cykel och motorcykel
05:10 - 12:20 - Häst och vagn och bil
12:20 - 18:30 - Järnväg och spårvagn
18:30 - 23:32 - Fartyg
23:32 - 30:17 - Flygmaskiner och raketer

# data[].attributes.attachment_link.description
Transport - fart och rörelse! På hjul, på spår, på vatten och i luften. Har du någon gång funderat över hur du tar dig fram där du bor? Eller hur varorna du köper kommer fram till butiken? Är det skillnad nu mot förr i tiden?

# data[].attributes.attachment_link.readable_text
Norra Hallands veckoblad, eller Norra Halland, är en tvådagars prenumererad morgontidning i Kungsbacka. Den ges ut och tisdag och fredag. Första numret utkom 9 december 1921 och redaktör var Charley Fager.

2017 har Norra Halland en prenumererad upplaga på 10 100 exemplar, och är mer än dubbelt så stor som konkurrenten Kungsbacka-Posten. En till två gånger i månaden delas tidningen ut till alla hushåll och företag i Kungsbacka. Tidningen har 18 anställda.

Tidningen var bonderörelsens svar på den konservativa Nordhalland. Norra Halland kämpade i motvind fram till Stig R Larsson blev redaktör 1941. Då var upplagan bara 1 000 exemplar medan Nordhalland hade över 2 000.

Företaget fick en nystart och blev en ekonomisk förening där bönder och andra intressenter köpte andelar för 25 kronor styck. Stig R Larsson satsade kraftfullt på familjesida och ortsmeddelare runt om i bygden, och upplagan steg snabbt. 1948 anställdes Eva Samuelsson, tidningens första kvinnliga journalist.

1950 passerades Nordhalland i upplaga, och 1956 gick Norra Halland över till morgonutdelning. Tryckpressen var uttjänt, och 1961 byggdes en ny tryckhall på gården till Kyrkogatan 2-4 där tidningen huserade sedan fyrtiotalet. Det köptes en "ny" tryckpress, men med ny menades en press från 30-talet i gott skick. Den kunde fortfarande bara trycka fyra sidor i taget, så när annonstillgången ökade fick man göra så kallade dubbelnummer med åtta sidor.

Tryckpressen och den gamla blysättningstekniken användes ända till 1991, då arbetssituationen dömdes ut, och tryckeriet lades ner. Tidningen sätts och trycks sedan dess på annan ort.

25 mars 1964 gav Nordhalland upp och köptes av Norra Halland. Den förblev en egen edition av tidningen ända till 2013, men i praktiken innebar det endast att några hundra prenumeranter fick sin tidning med annat tidningshuvud.

I samband med affären slutade Stig R Larsson. I stället tog styrelseledamoten och landstingspolitikern Karl-Arvid Andersson från Vallda över som redaktionschef, VD och ansvarig utgivare. Han behöll de posterna ända till 2008, då Kristian Alm blev redaktionschef och utgivare. VD-skapet behöll dock Karl-Arvid Andersson ända till sin död 2013, över 90 år gammal. Han ägde stora andelar av tidningen, och även själva tidningshuset.

2006 övergick tidningen till tabloidformat för att bättre möta konkurrensen från nya Kungsbackatidningar. I och med det nya redaktörskapet moderniserades tidningen kraftigt 2008, och fick en fungerande hemsida.

Efter ett mellanspel med tillfällig ledning, blev 2013 Elisabeth Blide ny vd, chefredaktör och ansvarig utgivare.

Sommaren 2013 brann tidningshuset sedan en pyroman tänt på. Efter ett års renovering kunde företaget flytta tillbaka hösten 2014.

# data[].attributes.attachment_link.description
Norra Hallands veckoblad, eller Norra Halland, är en tvådagars prenumererad morgontidning i Kungsbacka. Den ges ut och tisdag och fredag. Första numret utkom 9 december 1921 och redaktör var Charley Fager. 2017 har Norra Halland en prenumererad upplaga på 10 100 exemplar, och är mer än dubbelt så stor som konkurrenten Kungsbacka-Posten.

# data[].attributes.attachment_link.readable_text
Maria föddes 1890. Hon växte upp på en gård vid Storgatan. Hennes far, stenhuggaren Karl August Svensson från Älmhult i Småland, högg bland annat den granitkolonn som representerade den unga staden Örnsköldsvik på stockholmsutställningen 1897.

Maria hade elva syskon. En tolvårig bror omkom vid ett blixtnedslag. Äldsta systern hade till uppgift att passa syskonen. Barnen fick i tur och ordning överta varandras urvuxna plagg. De bar för det mesta gamla lappade men rena kläder.

En sömmerska kom till familjen och sydde två gånger om året. Flickorna hade tre klänningar var: en skolklänning, en finklänning och en vardagsklänning. Pojkarna fick kläder av blåkläde som modern vävt. När det var kallt hade barnen stickade tröjor som de var tvungna att vara försiktiga med. Om sommaren gick de barfota.

Barnen lekte handelsbod i ett hörn av vedboden. Man lekte också mamma, pappa, barn. Ibland tillverkade de djur av kottar. På vintern var kälkåkning ett omtyckt nöje. Barnen satte ihop kälkarna i en rad och åkte ner mot Höglandssjön. Men livet bestod inte bara av lek. Barnen fick hjälpa till hemma så gott de kunde. De kokade potatis till måltiderna, diskade och uträttade ärenden. Om somrarna plockade de kottar att använda vid eldtändning. Det var storstädning på fredagar. Den utförde barnen tillsammans med sin mor.

Klockan sex på kvällen gick de mindre barnen till sängs efter att ha tvättat fötterna. Man sov två och två. Som nattplagg drog de en tröja utanpå linnet. De äldre syskonen fick stanna uppe längre. På kvällarna skulle mycket uträttas som inte hanns med under dagen, exempelvis kardning, spinning och vävning. Vid sju - åtta års ålder stickade barnen själva.

Marias mor yrkesarbetade inte men hennes dagar och kvällar var ändå fyllda av arbete. Mat serverades flera gånger om dagen. Frukosten bestod av stekt sill och potatis med bröd. Till detta drack man svagdricka. Mitt på dagen åt man en skiva bröd med flott och drack vatten till. På eftermiddagen lagade modern soppa eller klimpvälling. Ibland kunde det bli pölsa eller - till barnens förtjusning - småländska kroppkakor. På kvällen åt man kornsmjölsgröt. Allt bröd bakades hemma. Marias mor, som var gotländska till börden, fick lära sig baka det norrländska tunnbrödet.

Att sy kläder till de många barnen var säkert ett drygt arbete. Marias mor sydde om de vuxnas kläder till barnkläder. Hon sydde livstycken, byxor och innerbyxor av flanell. Hon köpte oblekt lakansväv och sydde lakan. Av tunnare väv syddes linnen och skjortor. Modern stickade även täcken, tillverkade lapptäcken och vävde. Fyra gånger om året tvättade hon i en fristående tvättstuga hos snickare Lind. Detta kostade tjugofem öre. Vid midsommartid skulle allt tvättas. Mattorna tvagades i Höglandssjön. Modern stod för uppfostran av barnen. Som belöning fick de ofta en karamell. Risbastu väntade den som gjort ofog. Ibland smet Maria iväg till sin far när hon varit olydig. Han högg sten på Varvsberget eller i Ås.

Hennes far var en skicklig granithuggare. Han hade tolv timmars arbetsdag och lönen var femtio öre per timme. På lördag arbetade han till klockan två på eftermiddagen. Söndagen var ledig. Då steg Marias far upp redan vid två- eller tretiden på morgonen och gick ut på en promenad. När han kom hem några timmar senare kunde han ha med sig hallon som han plockat i en näverstrut. De gjorde också utflykter till Dekarsön på söndagarna.

Byggmästare Hagberg anlitade Marias far när sten skulle huggas vid byggen i Örnsköldsvik, när den nyblivna staden skulle delta i Stockholmsutställningen 1897 fick Svensson uppdraget att hugga en kolonn av granit till utställningen. Graniten togs från Åsberget.

Den färdiga kolonnen var nio meter hög. Till den hörde också ett tre meter högt fundament. Kolonnen emballerades med fem tum tjocka plankor, surrades med tjocka rep och lastades på två öppna järnvägsvagnar för vidare transport till Nordiska museet i Stockholm.

Maria bodde i Örnsköldsvik till nitton års ålder. Då fick hon arbete i Stockholm dit hon flyttade 1909.

Marknaden

" Så var det den årliga marknaden i slutet av september. Den varade i dagarna tre. Den var ett folknöje som alla såg fram emot med stor glädje. Då vimlade det av folk från alla närliggande socknar och från andra delar av vårt land. Då var torget fullt av stånd med allt vad tänkas kan, från hemslöjd, textilier, till frukt och papperskarameller, stora som små. Då såg man flickor i alla åldrar med en stor karamell i långt sidenband hängande över axeln, så kallade fästemökarameller. Där var även italienare med ballonger, lyckobrev, gipskattor och mycket annat krams. Nere vid hamnen var det tivoli, cirkus, luftgungor, panorama och vaxkabinett... ".
" ." När nöjeslivet var slut för dagen var det på kvällarna dans i ridhuset med servering. Då marknaden var slut blev det så tyst som om åskan slagit ner

(Maria Lantz)

Betydande marknader förekom på flera håll i bygden. Själevad och Arnäs marknader flyttades 1850 till köpingen. Den sista marknaden i Örnsköldsvik hölls troligen 1915.

Nöje och fritid

" Nöjena för ungdomen var på den tiden av enklaste slag men fordringarna var inte så stora på den tiden. Vi roade oss så gott vi kunde.

Ungdomarna gick tillsammans till hamnen, vi hade enkla knytkalas, sjöng på den tiden skillingtryck och någon som spelade gitarr var uppskattad. Handarbetade, stickade, virkade, ingen fick vara sysslolös.

På sommaren var det utedansbanor...". Så samlades det ihop spelpengar av någon som gick runt med en tratt i handen efter dansens slut. Midsommarfest var det alltid på Dekarsön som logen Sköld ordnade, där var musik, lekar av alla slag... "

(Maria Lantz).

De glada vännerna

Godtemplarna, som etablerade sig i staden redan i slutet av 1800-talet, bidrog med sin verksamhet till stadens kulturliv. De ordnade fester och basarer och bedrev en livlig teaterverksamhet.

Ett av deras teatersällskap kallades De Glada Vännerna. Det bildades 1893 på initiativ från en av eldsjälarna inom logen Sköld, målaren J H Harju. Amatörteatern blev en omhuldad verksamhet inom nykterhetsrörelsen.

Föreningshuset

Logen Sköld byggde 1886 sitt första ordenshus vid Storgatan 44 med hjälp av frivilliga insatser. Logerna Örn, Sköld och Vita Bandet höll där möten och fester. Byggnaden, som kallades Örnsköldsviks Föreningshus, var även utrustad med en teatersalong. 1901 visades för första gången en bioföreställning. Huset såldes till Filadelfiaförsamlingen 1938.

Musikintresset

Musikintresset präglade tidigt staden. Musiksällskapet grundades 1889 på initiativ av dess första ordförande, grosshandlare Carl Kussoffsky. Aktiv inom musiklivet var även dess senare ordförande, Ernst Green. 1910 slog sig stadens sångkörer samman till Örnsköldsviks allmänna sångförening som boktryckare Gustaf Ågren var med om att bilda.

# data[].attributes.attachment_link.description
Maria föddes 1890. Hon växte upp på en gård vid Storgatan. Hennes far, stenhuggaren Karl August Svensson från Älmhult i Småland, högg bland annat den granitkolonn som representerade den unga staden Örnsköldsvik på stockholmsutställningen 1897. Maria hade elva syskon. En tolvårig bror omkom vid ett blixtnedslag. Äldsta systern hade till uppgift att passa syskonen.

# data[].attributes.attachment_link.readable_text
"I dag börjar de flesta barn i skolan när de är sju år gamla, precis som i början av förra seklet. Första och andra klass gick man i småskolan, men från tredje klass hette det folkskola. Efter sjätte klass var folkskolan slut. Då var barnen 13 år gamla. Det fanns en fortsättnings-skola som var sex veckor lång, men efter den slutade de allra flesta barn i skolan för gott. Då var de vuxna nog att börja arbeta! - - -

Barn som bodde långt från skolan kunde få gå kanske en timme och mer innan de kom fram. Tänk hur det var på vintern: mörkt att gå genom skogen, man fick snö i skorna. Kläderna blev våta och frös till is. Då var det skönt att komma in i den varma skolsalen. Några av pojkarna som bodde nära skolan hade till uppgift att komma tidigare till skolan. De fick bära in ved och elda i kaminen, runt den kunde barnen hänga upp sina våta sockor på tork. - - -

Det fanns inte elektriskt ljus, utan man läste och skrev i ljuset från fönstren och från en fotogenlampa som stod på katedern. Det kunde vara ganska mörkt för den som satt långt bort. På väggarna hängde planscher med bilder på sådant som man läste om i skolan. - - -

Man måste själv köpa sina böcker och annat man kunde behöva i skolan. För att det inte skulle bli så dyrt för föräldrarna var det vanligt att syskon ärvde skolböcker av varandra. På rasterna lekte barnen lekar som "Bro bro breja", "Sista paret ut" eller "Katt och råtta". På frukostrasten åt de matsäck, som de haft med sig hemifrån. - - -

Barn som hade rika föräldrar med stora och fina gårdar hade mycket mer och bättre matsäck än de barn som var fattiga. Kanske hade de rika barnen smörgåsar med stekt fläsk eller korv och mjölk i en flaska. Barn som inte var så rika kunde få nöja sig med några kalla kokta potatisar eller en hård brödkant. - - -

På sommaren gick barnen barfota för att inte slita så mycket på skorna. När det var kallt hade de kängor, ibland med klackjärn för att de skulle hålla längre. Både pojkar och flickor hade långa strumpor av ylle som nog kunde klia ganska mycket. - - -

Eleverna fick inte säga du till sin lärare, istället sa de fröken eller skolläraren. Om man inte kunde läxan kunde det hända att man fick stå i skamvrån. I värsta fall kunde man få smäll på fingrarna eller stjärten. Om man varit slarvig eller olydig i skolan var det vanligt att man fick en lapp med sig hem till föräldrarna, där läraren talade om vad man gjort. - - -

Skoldagen brukade börja med upprop och psalmsång och kanske en kort renlighetsinspektion." Källa: Skansen - en skoldag 1906

# data[].attributes.attachment_link.description
"I dag börjar de flesta barn i skolan när de är sju år gamla, precis som i början av förra seklet. Första och andra klass gick man i småskolan, men från tredje klass hette det folkskola. Efter sjätte klass var folkskolan slut. Då var barnen 13 år gamla.

# data[].attributes.attachment_link.readable_text
Det finns många olika sätt att leka på. Utöver den fria leken, som är befriad från regler och ofta utan inblandning av vuxna, finns lekar som utförs efter förutbestämda regler. De kallas för regellekar eller organiserade lekar. I den senare kategorin hamnar många av våra riktigt gamla lekar.
Stå på stubben, draga gränja, torka malt, meta lakar, skifta makar, spänna kråka, väga salt, bära vatten, nappa katten, låna eld och springa rå, tämja stutar, sätta rovor och stå i stå.
Peka gylta, gå på stylta, mussla sko och mjölka björn. Led upp dockor, slakta bockar, bära juhl och gå på störn.
I ett gammalt rim om jullekar finns ett 80-tal olika lekar beskrivna. Ramsan publicerades första gången i en akademisk avhandling 1750. Men många av lekarna är mycket äldre. Flera av dem, främst de så kallade idrottsliga lekarna kan spåras bland annat i olika dokument ända till medeltiden. Och de gamla isländska sagorna berättar om lekfulla kamplekar som liknar flera av de idrottslekar som lever kvar i folklivsarkivens berättelser.

När linet var skördat, rovorna i källare och skörden bärgad. Vid juletid, staffansdanser, knutsbaler, midsommar och bröllop. Så fort tillfälle till en stunds avkoppling och umgänge gavs så bjöds det upp till dans och lek. Oavsett ålder. Gammal som ung, kvinna eller man så roade man sig med sällskapslekar, gåtgissningar, pantomin, idrottslekar, tafattlekar, danslekar och bolllekar för att bara nämna några.

Carola Ekrem som forskat kring våra gamla regellekar berättar att många av de lekar som fortfarande leks på våra skolgårdar har mycket gamla anor. Blindbockslekar, olika tafattlekar och att hoppa hage är några av dem som vandrat genom både tid och rum. Flera varianter av blindbock finns avbildade på väggmålningar i det gamla Egypten och på gammal grekisk keramik. "Bulleri, bulleri bock, hur många horn står opp" är en välkänd lek som vad vi vet nämndes för första gången i "Petronius Arbiters skrift från 100-talet". Plinius den äldre, född 23 i Verona, beskrev leken "att hoppa hage" i en av sina skrifter. Men det tog tid för leken att hitta till Sverige. Först 1845 nämner August Blanch den i sin bok, "Stockholms skildringar".

I våra folklivsarkiv finn en skatt av muntliga nedtecknade berättelser från vardag och fest. Fru Ellida Olsson, född 1889 i Vemmerhögshärad i Skåne berättar:
"När ett sällskap samlades till ett kalas fanns i regel bland de nävrarande någon som var särskilt upplagd för lek och konster av alla de slag. Lekförrådet kunde förefalla outtömligt. Alla rycktes med och man fick förskräckligt roligt. Den ena leken avlöste den andra. Den ene eggade upp den andre, så att var och en sökte att hitta på något skoj, och stämningen steg högre och högre."

Förr var det vanligt att leken åtföljdes av sång. Den medeltida leken "Bro, bro breja" som leks än i dag är ett exempel, ett annat är de så kallade "friarlekarna". I bondesamhället var de populära. Gårdens drängar och pigor ställde sig i en cirkel, en valdes till "fru Inge" och sen sjöng man under växelsång då de olika friarna visades fram. Sällskapslekarna var länge ett sätt för ungdomar att finna en partner.

Kyrkan såg inte med blida ögon på dessa, som de kallade, hedniska aktiviteter. Redan på 1500-talet och ända in på 1700-talet försökte många präster att förbjuda "lekstugor" på gårdarna och bannlysa lekarna. Man ansåg att de lockade till omoral och ogudaktivt leverne.

Men "Räven raskar över isen" och "Små grodorna" är gamla danslekar som fortfarande leks då det är tid för dans kring granen och midsommarstången. De äldsta bevarade skrifterna som nämner midsommarfirandet i norden är de isländska kungasagorna från 1200-talet. Och det är svårt att tro att något, någonsin, kommer att kunna rubba på de här urgamla traditionerna.

När försvann lekarna som en viktigt del av umgänget för ungdomar och vuxna?

- Det är svårt att sätta en exakt tidsstämpel på när detta skedde, svarar Carola Ekrem. I början av 1900-talet, då samhällsstrukturen förändrades så togs de gamla lekarna över av barnen successivt. I och med att barnarbete inte längre var tillåtet och skolgången organiserad så blomstrade också lekkulturen. När inflyttningen från landsbygden till städerna ökade sökte sig barnen till gator och bakgårdar och lekarna utvecklades för att passa i de nya miljöerna.

Under hela 1900-talet samlades barnen till olika bollspel, blindbock. "Röda och vita rosen", "Land och Rike-leken" och "Datten" och "Dunkgömme". Lekarna hade många gånger inslag av tävling och utmaning.

Carola Ekrem beskriver 1940-60 talen som regellekens guldålder.

Barnkullarna var stora och man samlades i lekgäng där det fanns både yngre och äldre barn. Även i skolan lektes det intensivt och en del av lekarna kunde fortsätta från rast till rast. Ibland under flera dagar. Många gamla lekar lever kvar än idag, men i annan form. Barn utvecklar nya regler för sina lekar och inspireras av samhället de lever i.

- När jag växte upp på 60-talet i Haga utanför Helsingfors samlades vi i stora gäng kring gårdarna. Det fanns gott om orörd natur och stora öppna platser och jag minns speciellt springlekarna eller gömmelekarna. "Kyrkråttan", var en av dem och i dag kallas de bland annat för "kurragömma". Vi delade upp oss i olika lag. Lekarna kunde se ut på olika sätt och jag minns att de hade ganska många komplicerade regler. Men roligt var det, säger Carola Ekrem.

Bland annat via internet finns mängder av gamla lekar, inte bara bevarade utan även lättåtkomliga. Finns det då någon anledning att lära dagens barn gamla lekar?

- Många dataspel saknar ett inslag av nederlag. Förlorar man så dör man omedelbart och kan sen starta om igen, svarar Carola Ekrem. Det är viktigt för barnen att lära sig handskas med nederlag och många av de gamla regellekarna och regelspelen kan hjälpa till med just detta. Det blev väldigt tydligt när jag spelade brädspelet "Snakes and Ladders" med mina barnbarn. Ett spel är man kan gå från seger till förlust i ett tärningskast. Det knorrades en hel del i början men efter några vändor lärde de sig att glädjas åt vinsten och ta förlusten som en utmaning.

Men lekarna är även ett roligt sätt attt ta del av vår historia. Hur många barn vet att man förr samlades i så kallade "lekstugor" och att man lekte, oavsett ålder.

Leken var en viktig del av våra förfäders liv. I dag bevarar vi gamla bruksförmeål, möbler, smycken och annat. Älskade släktklenoder som går i arv, generation efter generation.

Men hur är det med lekarna som mormors mor lekte?

# data[].attributes.attachment_link.title
De gamla lekarna - ett arv värt att bevara?

# data[].attributes.attachment_link.description
Det finns många olika sätt att leka på. Utöver den fria leken, som är befriad från regler och ofta utan inblandning av vuxna, finns lekar som utförs efter förutbestämda regler. De kallas för regellekar eller organiserade lekar. I den senare kategorin hamnar många av våra riktigt gamla lekar.

# data[].attributes.attachment_link.readable_text
Det är alltid intressant att se hur människor förr i tiden trodde framtiden skulle se ut. För lite över 100 år sedan, närmare bestämt 1899, 1900, 1901 och 1910, bestämde sig ett gäng franska konstnärer med en kille som hette Jean-Marc Côté i spetsen sig för att måla av hur de trodde samhället skulle se ut år 2000.

Resultatet trycktes sedan upp i små kort som bland annat följde med som samlarbilder i cigarrlådor. En slags Pokémonkort för vuxna kan man säga. Redan där låg de i framkant!

Vissa av bilderna är ganska bra gissningar på hur det ser ut idag. Andra av uppfinningarna är det fortfarande ett tag kvar innan vi lyckas fixa. Som de gigantiska sjöhästarna till exempel... Vad tycker ni, hade de bra koll på hur livet skulle bli?
Många av målarnas framtidsvisioner utspelar sig under vatten istället för som det ofta är nu i rymden. Här är en praktisk lösning på kollektivtrafiken. Jag tycker ändå att det är en förbannad förlust att den ädla sporten vattenkrocket inte blev av. Gå mot strömmen med gigantiska sjöhästar. För dig som tycker vanliga hästar är för mainstream. Jag gillar att de ändå höll sig realistiska när det kommer till de flygande bilarna. Så där SKULLE det kunna se ut om det hade blivit populärt att ta flygcert på Södermalm. Plötsligt blev brevbärare ett lite coolare yrke. Luftskepp. En fluga som kom och gick måste man väl säga. Den här tycker jag är konstigast av alla. Varför MALER han ner böckerna? Vad är det som är meningen ska hända? Skjuter de in pappersmassa i öronen på de stackars gossarna? Om typ två år har alla en sådan här. En 3D-printer som gör egna kläder bara. Inga konstigheter. En mekanisk orkester... Antar att han som dirigerar är någon slags motsvarighet till Avicii? Okej. Alla som har sett The Terminator vet att den här maskinen inte är en bra idé. Den här uppfinningen finns. Visserligen tvättar den bilar och inte damer. Men konstnären hade i alla fall rätt i sak. Klassisk partybuss. Passar lika bra att ta till en bortamatch med hejarklacken som att åka på en familjeutflykt med. Okej. Det här är konstigt. De kan fantisera ihop otroliga uppfinningar men de har ingen som helst fantasi när det kommer till utveckligen av modet. Enligt dem kommer alla se ut som gubbar från Småland resten av mänsklighetens historia? Det är det här jag menar! En maskin som kan föda kycklingar på en minut. Men ändå ser hon ut som om hon när som helst kommer gå med en korg mat till mormor genom den mörka skogen. Dessutom garanterar jag att ingen i framtiden kommer ha på sig gula träskor. Någonsin.
Källa: The Washington Post

Publicerad av Ett gott skratt, gilla gärna:

# data[].attributes.attachment_link.title
14 bilder som visar hur folk föreställde sig 2000-talet för 100 år sedan.

# data[].attributes.attachment_link.description
Det är alltid intressant att se hur människor förr i tiden trodde framtiden skulle se ut. För lite över 100 år sedan, närmare bestämt 1899, 1900, 1901 och 1910, bestämde sig ett gäng franska konstnärer med en kille som hette Jean-Marc Côté i spetsen sig för att måla av hur de trodde samhället skulle se ut år 2000.

# data[].attributes.attachment_link.readable_text
FOTOSKAFFERI - BILDER UR NORDISKA MUSEETS ARKIV

Här har vi samlat bilder som beskriver människors liv i slutet av 1800-talet och början av 1900-talet. Bilderna är sorterade i fem olika kategorier: mat, boende, kläder, barn och ungdom samt emigration.

Använd bilderna som ett förberedelsematerial inför ett besök på museet eller som efterarbete kopplat till besöket. Använd bilderna i din undervisning. Utgå från dem när ni talar om hur man levde i Sverige förr i tiden, vad man åt, hur man bodde och hur man klädde sig.

Alla bilder är hämtade från Nordiska museets arkiv.

# data[].attributes.attachment_link.description
Här har vi samlat bilder som beskriver människors liv i slutet av 1800-talet och början av 1900-talet. Bilderna är sorterade i fem olika kategorier: mat, boende, kläder, barn och ungdom samt emigration. Använd bilderna som ett förberedelsematerial inför ett besök på museet eller som efterarbete kopplat till besöket.

# data[].attributes.body
Eleverna får välja område att forska om och sedan göra en gemensam "storbok". Transport och vägar skall med oxå.

# data[].attributes.body
16/9 Blå grupp 10-11
23/9 Röd grupp 10-11
30/9 lila grupp 10-11

# data[].attributes.attachment_link.readable_text
Hur var barns vardag i Sverige för 100 år sedan? Vi lär oss om hur det var att gå i skolan för 100 år sedan, hur det kunde se ut hemma och vad man gjorde på fritiden.
Tyko, Sara och Bruno guidar oss under den här filmen, samtidigt som vi möter Ulla-Britta Larsson som berättar hur livet var för henne när hon var liten.

Kapitel:
00:00 Inledning
01:38 Tyko
03:58 Hemma
06:34 Skolan
09:57 Bruno
11:48 Sara
12:29 Arbete
13:30 Fritid

# data[].attributes.attachment_link.description
Hur var barns vardag i Sverige för 100 år sedan? Vi lär oss om hur det var att gå i skolan för 100 år sedan, hur det kunde se ut hemma och vad man gjorde på fritiden.

# data[].attributes.attachment_link.readable_text
298738

Sunnanäng [Elektronisk resurs] / Astrid Lindgren.

Förlag: Astrid Lindgren ;Elib [distributör]

ISBN: 978-91-87659-47-8 91-87659-47-6

Inläsare: Astrid Lindgren.

Fler utgåvor/medietyper:

Innehållsbeskrivning

Sagan Sunnanäng som bilderbok. Två föräldralösa syskon hamnar hos bonden i Myra där de får slita ont. Men en dag för en röd fågel dem till Sunnanäng. Här är våren evig, de får alltid äta sig mätta och leka så mycket de vill.

Recensioner Bli den förste som recenserar denna titel

Logga in för att recensera denna titel

E-ljudböcker är ljudböcker som du kan lyssna på med din dator, surfplatta eller mobil. Lånetiden för e-ljudböcker är 28 dagar. Du får låna upp till 4 e-böcker eller e-ljudböcker samtidigt.
Läs mer om hur du gör i e-ljudbokshjälpen.

# data[].attributes.attachment_link.description
298738 Sunnanäng [Elektronisk resurs] / Astrid Lindgren. Förlag: Astrid Lindgren ;Elib [distributör] ISBN: 978-91-87659-47-8 91-87659-47-6 Inläsare: Astrid Lindgren. Fler utgåvor/medietyper: Innehållsbeskrivning Sagan Sunnanäng som bilderbok. Två föräldralösa syskon hamnar hos bonden i Myra där de får slita ont. Men en dag för en röd fågel dem till Sunnanäng.