# data[].attributes.headline
Acest proiect a fost foarte interesant. Am descoperit multe modalități prin care am putea ajuta tinerii elevi să-și dezvolte capacitățile, și mai ales, să învețe să utilizeze educativ tehnologia, combinând învățatul cu distracția. Pe lângă textele și informațiile date pentru o anumită temă, elevii pot învăța prin aplicații distractive și care le este de folos pe viitor. Cred că utilizarea site-urilor educative vine în ajutorul eleviilor în a  deosebi în viitor este util și ce nu, și să aprecieze mai mult efortul cadrelor didactice. 

# data[].attributes.subject
Acest proiect a fost foarte interesant. Am descoperit multe modalități prin care am putea ajuta tinerii elevi să-și dezvolte capacitățile, și mai ales, să învețe să utilizeze educativ tehnologia, combinând învățatul cu distracția. Pe lângă textele și informațiile date pentru o anumită temă, elevii pot învăța prin aplicații distractive și care le este de folos pe viitor. Cred că utilizarea site-urilor educative vine în ajutorul eleviilor în a  deosebi în viitor este util și ce nu, și să aprecieze mai mult efortul cadrelor didactice. 

# data[].attributes.attachment_link.description
Facultatea de litere, Limbi și Literaturi, Engleză-Italiană, specializare pe care am ales-o în urmă cu 3 ani, o alegere de care sunt mândră. Pe lângă cele două limbi pentru care am optat, facultativ am avut ocazia să aleg orice altă limbă dorită, pe care să o studiez de la 0.

# data[].attributes.attachment_link.description
Create fun and interactive presentations for your meeting, event, conference or classroom. Mentimeter is a free, easy-to-use software that you can use online.

# data[].attributes.body
Resursele educaționale deschise sunt mijloace de învățare adaptate la nevoile specifice ale procesului instructiv-educativ, disponibile gratuit. Din această categorie fac parte diferite tipuri de materiale de învățare, suporturi de curs, proiecte, experimente și demonstrații, dar și programe școlare, ghiduri pentru profesori sau alte materiale educaționale (articole, module, prezentări ce acoperă atât sfera curriculară, cât și cea extracurriculară etc.).

Cadrele didactice pot propune materiale educaționale proprii, în format electronic, cu respectarea legislației în vigoare privind proprietatea intelectuală/dreptul de autor.

Evaluarea și selecția resurselor se desfășoară la nivelul inspectoratelor școlare, în consiliile consultative de specialitate. Procesul de evaluare și selecție a resurselor educaționale deschise se va derula cu ritmicitate, cel puțin o dată pe lună, în funcție și de frecvența și numărul materialelor educaționale depuse.

O structură unitară de organizare va permite ulterior integrarea colecțiilor de resurse din fiecare județ în Biblioteca Școlară Virtuală, a cărei realizare Ministerul Educației și-a asumat-o până la finalul actualului exercițiu de finanțare din fonduri europene (2014-2020), alături de Platforma Școlară de e-learning.

# data[].attributes.body
https://www.youtube.com/watch?v=8irSFvoyLHQ

# data[].attributes.attachment_link.title
Good morning+More Kids Dialogues | Learn English for Kids | Collection of Easy Dialogue

# data[].attributes.body
https://www.youtube.com/watch?v=QJaEf_rWlbg

# data[].attributes.attachment_link.title
Cartea Educație - Ellen White - 26. Metode de predare

# data[].attributes.body
https://www.libertyclassroom.com/

# data[].attributes.attachment_link.readable_text
Meet the faculty of
Liberty Classroom

is the New York Times bestselling author of 12 books, including Thomas E. Woods, Jr.,
The Politically Incorrect Guide to American History, Meltdown (on the financial crisis, featuring a foreword by Ron Paul), 33 Questions About American History You're Not Supposed to Ask, and Real Dissent: A Libertarian Sets Fire to the Index Card of Allowable Opinion. Click here to read more

is the New York Times bestselling author of Kevin R.C. Gutzman
James Madison and the Making of America, The Politically Incorrect Guide to the Constitution, Who Killed the Constitution? (with Thomas Woods), and Virginia's American Revolution. He is chairman of the department of history at Western Connecticut State University.

Robert Murphy
is a Research Assistant Professor at the Free Market Institute (FMI) at Texas Tech University, and, along with Tom Woods, co-host of the weekly podcast, Contra Krugman.

is the author of Brion McClanahan
The Founding Fathers' Guide to the Constitution and The Politically Incorrect Guide to the Founding Fathers.

Jason Jewell
is chairman of the department of humanities at Faulkner University.

is chairman of the department of economics at Grove City College, associate editor of the Jeffrey M. Herbener
Quarterly Journal of Austrian Economics, and editor of The Meaning of Ludwig von Mises.

is Associate Professor in the School of Philosophy at University College Dublin. His books include Gerard Casey
Natural Reason, Murray Rothbard, and Libertarian Anarchy.

G.P. Manish
is a professor of economics in the Sorrell College of Business at Troy University and a member of the University's Manuel H. Johnson Center of Political Economy. He holds a Ph.D. in economics from Suffolk University.

is Professor of History and Chair of the History Department at Austin College in Sherman, Texas. He specializes in Modern European History and is the author of Hunt Tooley
Western Front: Battleground and Home Front in the First World War and National Identity and Weimar Germany.

is a professor of history at Southern Illinois University and a research fellow of the Independent Institute. He is the author of Jonathan Bean
Beyond the Broker State: Federal Policies Toward Small Business, 1936-1961 and Big Government and Affirmative Action: The Scandalous History of the Small Business Administration, and editor of Race and History in America: The Essential Reader.

is a professor of history and the Russell Amos Kirk Chair in American Studies at Hillsdale College. His books include Bradley Birzer
Russell Kirk: American Conservative, American Cicero: The Life of Charles Carroll, and J.R.R. Tolkien's Sanctifying Myth: Understanding Middle Earth.

Dear Libertarian Friend:

Decades ago, when I was young and in college, and just starting my journey into the world of libertarian thought in earnest, I ate most of my meals in the campus cafeteria.

Every night after dinner, I'd walk out the front door smack into a crowd of radical students distributing a communist newspaper. I'm not kidding: hammer and sickle and everything.

When they tried to talk me into taking a copy, I refused and explained I was a free-marketeer, which invariably started a heated argument.

I have to confess that I didn't always cover myself with glory when defending free market thinking.
You see, I was pretty sure the free market was the best way for society to be arranged. But I didn't always have the facts, figures, and logical arguments to back it up.
Today, that's all different.

For instance, at a cocktail party, a leftist and I got into a verbal dust-up when he insisted that socialism was the moral approach to government because it helps the poor, while capitalism helps only the rich.

Instead of trying to frame my argument on the fly, I defended the free market with well-thought-out rationales I have acquired through decades of studying and writing about libertarian thought and capitalism.

"In a market economy, producers earn and keep profits, which they use to buy equipment and hire workers, enabling them to produce in much greater quantities at lower cost," I explained to my leftist opponent.

"People's real incomes rise, and they become better off, because the economy becomes physically capable of producing in greater and greater abundance at ever lower costs, and the benefit of this greater abundance is lower prices, increasing consumer buying power."

By the way, this is precisely what happened during the 19th and 20th centuries: People at the end of the last century had to work far less than those at the beginning of the 1900s to earn the necessary purchasing power to buy a wide range of important consumer goods. And this is why the poorest suffer the fewest deprivations in the world's most market-friendly societies.

With his leftist worldview dismantled in about 120 seconds, my verbal sparring partner left without a comeback and walked off in a huff. That always gives me tremendous satisfaction.

I'm Tom Woods. I am the best-selling author of 12 books on libertarianism and free-market economics, including The Politically Incorrect Guide to American History. See my bio at left for more details.
I have spent literally tens of thousands of dollars and more than a decade acquiring degrees in history, including a bachelor's from Harvard and Ph.D. from Columbia, and have dedicated my life to defending free-market thought and teaching it to others. But I realize most people don't have the time, funds, or inclination to devote almost a decade of their lives to school and study like I did. And so I found the perfect solution - an online resource that can give you the equivalent of a doctoral degree in libertarian philosophy, politics, and economics in months or even weeks instead of years. With this new knowledge, you can master the facts and arguments behind the libertarian ideas you hold dear, so you can persuade your critics of the correctness of your position. And you can get this free-market education online, without leaving your home, for just 24 cents a day! Introducing....
Liberty Classroom: the premiere online "university" of libertarian thought that you can "attend" while sitting at your PC or driving in your car.

Liberty Classroom is one of the largest and most expertly researched and written collections of audio and video lessons and lectures on libertarian ideas and free-market economics available anywhere in the world today.

Listening to the audios and watching the videos will load you up with the facts, figures, and other ammunition you need to feel supremely confident ... and come out on top ... when arguing politics or economics with yet another devoted leftist or socialist - and even with neoconservatives, who make their own share of mistakes.

Now you'll have the knowledge to clearly articulate the central political and economic issues of libertarianism. Including:

The free market and monopolies. Your high school teacher probably told you that the 19th-century American economy was shot through with monopolies, thanks to the free market, and that only government intervention was able to reverse the process. I was taught this, too. But it's bunk, and we'll give you the real story.

Was the Great Depression a case of the free market run wild? That's what we learned in school, but it's not true at all. At Liberty Classroom we teach you about the Federal Reserve System - ignored in nearly all classroom discussions of the coming of the Depression - and explain what really caused the crash.

Has the free market led to exploitation of the environment? Of course not, but that's what we're all led to think. When the market is allowed to function, resources are conserved and the future is provided for. By contrast, when government doesn't allow the market or property rights to function, resources are degraded and depleted.

Repeal of the minimum wage. These days it's fashionable to call for a $15 minimum wage, which would amount to more than a 100 percent raise for some people. Economic studies show that increases in the minimum wage don't hurt employment, left-liberals will say. But even if those "studies" weren't shot through with howlers, not one of them says a 100% increase won't hurt employment! You'll learn the real effects of the minimum wage, and you won't have to fear coming out second best in a debate.

The American Revolution: the real issue. Why Americans fought the American Revolution in defense of a principle our present federal government despises.

The presidents. Why the best presidents were the ones your teachers hated, and the worst were the ones they loved.

The problems with "liberal" interpretations of the Constitution. Virtually all schoolchildren learn that the federal government can do pretty much anything that advances the general welfare, and that an "elastic clause" grants it a wide array of unspecified powers. This argument is indefensible, and we'll arm you with ammunition against it.

In short, you'll master logical, persuasive arguments that support the fundamental libertarian precepts of individualism, individual rights, the rule of law, limited government, free markets, the virtue of production, the natural harmony of interests, and peace.

# data[].attributes.attachment_link.title
Liberty Classroom | The History and Economics They Didn't Teach You

# data[].attributes.attachment_link.description
is the New York Times bestselling author of 12 books, including Thomas E. Woods, Jr., The Politically Incorrect Guide to American History, Meltdown (on the financial crisis, featuring a foreword by Ron Paul), 33 Questions About American History You're Not Supposed to Ask, and Real Dissent: A Libertarian Sets Fire to the Index Card of Allowable Opinion.

# data[].attributes.body
https://www.youtube.com/watch?v=WWYLVMV0ZJQ

# data[].attributes.body
https://iteach.ro/pg/blog/teodora.cosma/read/43800/profesorul-modern-competente-calitati-si-roluri

# data[].attributes.attachment_link.readable_text
Profesorul modern - competențe, calități și roluri

Eseu psihopedagogic

Teodora Cosma

Profundele transformări înnoitoare au avut efecte considerabile asupra științelor educației, implicit a statutului și a rolului cadrelor didactice.

Odată cu lansarea formală a paradigmei ,,educație pentru toți", după anul 1990, direcțiile strategice care au impus o mai mare responsabilitate și flexibilitate a serviciilor educaționale românești, au constat în democratizarea școlii și în acțiunile de egalizare a șanselor tuturor elevilor, atribuind cadrelor didactice un nou statut și roluri multiple.

Preocupările intense ale specialiștilor din domeniul educației, în special din a doua jumătate a secolului al XX-lea, s-au concretizat în găsirea unor noi soluții la provocările apărute în fața școlii de: dificultățile la învățătură, atitudini și comportamente problematice, clasele incluzive, absenteism, abandon școlar ș.a. Implicit, au generat: preocupări pentru a găsi formule noi de solidaritate umană, căi de prospectare a unor strategii eficiente pentru stimularea progresului la toți elevii, mai ales la cei supradotați, modernizarea învățământului și a cadrelor didactice.

În ultimii zece ani ai secolului al XXI-lea, prin perfecționarea tehnologiei informațiilor și a comunicațiilor, prin dotarea școlilor și prin înnoirea conținuturilor, ca principal factor exponențial al procesului de învățământ, profesorul modern reunește o serie de competențe, calități și roluri.

Noțiunea de profesor este asociată în minte, pentru fiecare dintre noi, cu ,,portretul unei anumite persoane care întruchipează tot ceea ce credem noi că reprezintă modelul de dascăl", sau cu o serie ,,de trăsături, selectată din mulțimea de exemple oferită pe timpul anilor de școală".

Necesitatea de a transforma meseria de dascăl în profesia de cadru didactic, a fost impusă de faptul că la nivelul fiecărui stat și în particular a statului român, educația reprezintă o prioritate națională, care are ca obiectiv principal elaborarea unei politici educaționale, în baza căreia este făcută pregătirea pentru viață, la orice vârstă, a ființelor omenești. Activitatea educațională este complexă, adaptată, orientată, dinamică și flexibilă, pentru a stimula idealul fiecărei ființe umane, exprimat prin ,,a fi și a deveni", concis: realizează pregătirea omului ca element activ al vieții sociale.

Educația modernă are ca scop dezvoltarea conștientă a potențialului biopsihic al omului și formarea unui tip de personalitate solicitat de condițiile prezente și de perspectivă ale societății.

Activitatea didactică a profesorului modern, depășește evidențierea unor calități personale ale acestuia, apreciate prin terminii de: vocație, talent, măiestrie, prin faptul că presupune însușirea unui sistem complex de cunoștințe teoretice, formarea unor deprinderi, abilități, competențe, calități și asumarea unor roluri, într-o manieră riguroasă și controlată, ceea ce reprezintă profesionalismul său.

Personalitatea reprezintă un termen foarte complex, studiat în psihologie, care exprimă ,,organizarea dinamică în cadrul individului a acelor sisteme psihofizice care determină comportamentul său caracteristic".

Psihologul Gordon Allport a considerat faptul că personalitatea nu este un conglomerat de trăsături, ci o structură complexă și organizată alcătuită pe lângă trăsături comune și de dispoziții personale.

Analiza structurală a personalității cadrelor didactice a fost realizată de către cercetători, luând în considerare influența factorilor interni (ereditari) și a celor contextual-situaționali care au efect asupra evoluției sale, în cadrul socio-cultural specific și prin realizarea obiectivelor instructiv-educative, ceea ce constituie o abordare integrală, unitară, care îmbină maniera structurală cu cea funcțională. De-a lungul timpului, specialiștii au încercat să contureze modelul ,,profesorului ideal", prin care șă prezinte într-o manieră sintetică totalitatea trăsăturilor și a calităților personale, necesare unui bun specialist. A fost subliniat faptul că, pe lângă caracterul înnăscut și dobândit al cadrului didactic, este necesară și dobândirea unui sistem complex de competențe, care să facă posibilă obținerea de plus valoare în activitatea sa de predare-învățare.
Cel mai frecvent aplicat criteriu de stabilire a modelului ,,profesorului ideal" este cel de eficiență în activitatea de predare-învățare, definită în termeni de conduită așteptată și realizată de către elevi. Principala calitate a acestui model, din punct de vedere structural, a fost considerată compatibilitatea dintre ,,vocația pedagogică" și ,,a te simți chemat, ales pentru această sarcină și apt pentru a o îndeplini". Vocația pedagogică presupune: ,,iubire pedagogică", certitudinea valorilor social-culturale, conștiința responsabilității față de copii, față de țară și față de umanitate, în general. Alte însușiri ale ,,profesorului ideal" sunt de ordin: fizic (sănătatea, integritatea fizică, prezența agreabilă, ținuta decentă), intelectual (inteligența, spiritul de observație, memoria bună, imaginația bogată), afectiv ( empatia, generozitatea, pasiunea, entuziasmul), volitiv ( fermitatea, perseverența, consecvența, răbdarea), moral (modestia, onestitatea, corectitudinea) etc.

Studiile efectuate asupra eficienței activității didactice, au evidențiat faptul că există, sub forma a trei structuri, legături între trăsăturile de personalitate ale cadrului didactic, referitoare la structurile psihocomportamentale și structurile motivaționale ale elevilor, respectiv:
- structura A, caracterizată prin: afecțiune, înțelegere, prietenie, în opoziție cu egoismul
și distanțarea;
- structura B, caracterizată prin: responsabilitate, spirit metodic, acțiuni sistematice, în
opoziție cu șovăiala și neglijența;
- structura C, caracterizată prin: putere de stimulare, imaginație, entuziasm, în opoziție cu inerția și rutina.

Trăsăturilor de personalitate amintite, li se adaugă anumite ,,standarde de performanță", potrivit criteriului competenței, care reprezintă o structură de ,,calități, aptitudini-abilități și cunoștințe", activate în mod diferit, în funcție de tipul sarcinii didactice și de rolurile specifice pe care trebuie să le îndeplinească acel cadru didactic. Datorită acestui fapt, a fost definit conceptul de ,,profil de competență", de către specialiști în psihopedagogie, care au elaborat apoi un model al profesiei didactice, care cuprinde mai multe tipuri de competențe generale care pot fi dezvoltate și anume, competențe: metodologice; de comunicare și relaționare; de evaluare a performanțelor elevilor; psihosociale; tehnice și tehnologice; de management al carierei.

Structurile menționate, pot fi deplin înțelese, dacă sunt studiate din punctul de vedere al noțiunii de ,,competență pedagogică", care este utilizată cu înțelesul de ,,standard profesional minim", ce poate fi abordat în sens larg (prin referire la ,,capacitateta unui educator de a se pronunța asupra unei problem pedagogice, pe temeiul cunoașterii aprofundate a legităților și determinărilor fenomenelor educative"), sau în sens restrâns (prin referire la capacitatea unei persoane de a realiza, la un nivel de performanță, totalitatea sarcinilor tipice de muncă, specifice profesiei de cadru didactic).

Sintetizarea rezultatelor cercetărilor realizate, referitoare la caracteristicile și competențele ,,profesorului eficient" este următoarea:

* stabilește cu claritate obiectivele educative pe care urmează să le realizeze cu elevii;
* le prezintă elevilor cele mai înalte performanțe de atins;
* identifică și concepe activitățile de învățare care sunt relevante pentru viața cotidiană;
* manifestă preocuparea de a se adapta diversității elevilor;
* creează și menține în sala de clasă un climat de lucru favorabil învățării;
* încurajează interacțiunea socială în clasă;
* le oferă elevilor o structură de lucru de natură să le ghideze eforturile de învățare;
* facilitează prelucrarea/procesarea informațiilor de către elevi prin folosirea diverselor metode și strategii didactice;
* dezvoltă capacitățile de esențializare a informațiilor de către elevi;
* stimulează dezvoltarea intelectuală a elevilor prin structurarea sarcinilor de învățare, prin antrenarea lor în diverse situații de lucru cu informațiile;
* realizează o permanentă monitorizare a progresului elevilor în îndeplinirea obiectivelor propuse.

La nivelul de ,,profesor performant" se ajunge după parcurgerea mai multor niveluri cu etape evolutive ale perfecționării, cum ar fi:

- nivelul deprinderilor de lucru singulare (care coincide cu perioada de formare inițială a
viitorilor profesori, caracterizată prin prezența unor capacități care asigură realizarea unor
sarcini de lucru punctuale cu elevii);
- nivelul reproducerii unor scheme de acțiune propuse de diverse instrumente de lucru;
- nivelul competenței pedagogice propriu-zise, când profesorul este capabil să preia, să
adapteze și să aplice creativ diverse metode, în funcție de context.

Din cele prezentate, se poate deduce faptul că nivelul de performanță la care formarea și dezvoltarea unui cadru didactic ajunge, se poate considera ca și ,,competență pedagogică", reprezentând ,,diferiți algoritmi metodici, preexistenți, de realizare a unor sarcini de lucru", care sunt ,,selecționați, combinați și puși în aplicare în funcție de modificările contextului instituțional în care se desfășoară activitatea instructiv-educativă cu elevii".

Competența pedagogică a unui cadru didactic se poate evalua prin: ,,testarea aptitudinilor de predare; aprecierea deprinderilor de predare; aprecierea gradului de integrare a deprinderilor de predare în conducerea unor activități de învățare ale unui grup de elevi; aprecierea stabilității în obținerea performanțelor, adaptabilitatea la situații noi și curba efortului personal".

Competența pedagogică a unui cadru didactic poate fi analizată doar în strânsă legătură cu cea de aptitudine pedagogică, prin care se asigură dobândirea de noi capacități, cunoștințe, priceperi, deprinderi, fiind componenta funcțional-operațională, specială, a personalității, dependentă de experiența pedagogică a persoanei. Aria cea mai mare de cuprindere aparține competenței pedagogice (în comparație cu aptitudinea pedagogică), presupunând și efectele din planul practic ale activității pedagogice, fiind ,,o variabilă instrumental, practică, efectivă, însemnând atât pregătire de specialitate, cât și cunoștințe psihologice despre specificul personalității elevilor, particularitățile de învățare, capacitățile de transmitere a cunoștințelor, de folosire a diverselor metode și strategii".

Structural, aptitudinea pedagogică are trei componente, care vizează domeniile: cognitiv, organizatoric și comunicativ și care presupune, în același timp, existența subcomponentelor: spiritul de observație pedagogic, imaginația pedagogică, exigența, tactul pedagogic, atenția distributivă, spiritul organizatoric, creativitatea în plan pedagogic.

Noțiunea de status pedagogic reprezintă poziția socială ocupată de cadrul didactic în grupul școlar căruia îi aparține, la un moment dat.

Noțiunea de rol vizează comportamentul individului aflat în dubla ipostază: ,,de subiect și de obiect al expectanților, emițător și receptor al acestora". Modul în care o persoană își îndeplinește rolul, poate contribui la validarea statusului, având de suferit dacă rolul este defectuos realizat sau ignorat; un status social înalt presupune un repertoriu mai vast de prescripții, în timp ce un status mai scăzut antrenează un număr mai limitat de comportamente obligatorii, respective o libertate mai mare individului.

Cele două noțiuni: de status și de rol (care este de două tipuri: prescris - constituit din normele grupului, din așteptările membrilor acestuia față de persoana în cauză și efectiv - ansamblul variat de comportamente directe, realizate în mod specific de un individ), pot fi înțelese doar în relație, având o parte comună de intersecție.

Școala și clasa de elevi sunt sisteme sociale în care se desfășoară o dinamică bazată pe legile și principiile interacțiunii umane, studiate de psihosociologi. Atât cadrele didactice, cât și elevii sunt ,,actori sociali" în cadrul activităților instructiv-educative și în dinamica rol-statusurilor, specifică unei organizații școlare, ceea ce implică ,,o redefinire a rolurilor profesorului, o multiplicare și diversificare a funcțiilor acestuia în condițiile în care societatea contemporană este din ce în ce mai mult orientată către cunoaștere, în condițiile declinului numeric și, în consecință, și în condițiile unui declin al calității personalului didactic".

Exercitarea rolurilor cadrelor didactice din spațiul școlar este supusă multor influențe și presiuni, uneori de tip contradictoriu, excesiv de presant, care au ca efect un ansamblu de ,,așteptări de rol", produse de către factori de tip organizațional/instituțional (inspectori, directori, șefi de catedră) sau/și de către factori parțial reglementați instituțional (categorie care include părinții, elevii, colegii). Rezultatele pot genera uneori așa-numitele ,,conflicte de rol", care se pot manifesta ca și: ,,conflicte personalitate-rol", ,,conflict intrarol" și ,,conflict interol", ceea ce evidențiază necesitatea realizării unui echilibru între aspectul organizațional și între aspectul pedagogic (pe care trebuie pus accentul), al organizației școlare.

Variabilele în funcție de care se atribuie roluri cadrelor didactice, stabilite de psihosociologi sunt:
* activitatea principală pe care o desfășoară în școală și care este una instructiv-educativă;
* funcțiile pe care trebuie să și le asume într-un context sociocultural, instituțional, specific;
* obiectivele pe care trebuie să le realizeze împreună cu diverși parteneri.

După funcțiile asumate și îndeplinite în plan didactic, Dan Potolea a stabilit rolurile principale ale cadrelor didactice, ca fiind:
* de organizare și conducere a clasei ca grup social;
* de consiliere și orientare școlară și profesională;
* de îndrumare a activității extrașcolare;
* de perfecționare profesională și cercetare pedagogică;
* de activitate socioculturală.

Rolurile profesorului, descrise de către Adrian Nicolau sunt:

1) calitatea de educator - foarte importantă, deoarece ,,profesorul trebuie să se dedice transmiterii și cultivării valorilor morale, a dezvoltării și cultivării valorilor morale, a dezvoltării unor sentimente pozitive față de sine, cât și față de ceilalți (încredere, respect, generozitate etc.), a deprinderii unor comportamente de cooperare, de manifestare liberă, creatoare", excluzând ,,dirijismul, autoritarismul, etichetarea, marginalizarea, neâncrederea, suspiciunea, agresivitatea", din orice conduită manifestată de profesor;
2) organizator al procesului de predare-învățare-evaluare - profesorul modern trebuie să fie un profesionist, un foarte bun cunoscător atât al domeniului de specialitate, cât și al celui psihopedagogic;
3) funcția de partener al educației - vizează relațiile educative pe care personalul didactic trebuie să le stabilească împreună cu alți factori educativi (părinții elevilor, alte instituții educative), încât fie în mod independent, fie prin colaborare, să găsească cele mai potrivite căi, din punct de vedere sociomoral, valoric, pentru a contribui la educarea optimă a copiilor;
4) membru al corpului profesoral - fiecare cadru didactic trebuie să: participe activ la viața școlii, ca și organizație; să colaboreze cu colegii la creșterea actului educativ și la menținerea climatului optim educativ în școală; la pozitivarea imaginii școlii prezentată de mass-media prin cultivarea unor valori autentice; aibă o atitudine responsabilă fașă de propria pregătire și față de pregătirea elevilor.

Shaun Gallagher a identificat trei tipuri de roluri ale laturii pedagogice ale cadrelor didactice și anume:

* de executor, de aplicant al planurilor și al programelor școlare, al scopurilor obiectivelor cuprinse în paginile acestora;
* de persoană-resursă în rezolvarea problemelor emoționale și motivaționale ale elevilor;
* de facilitator al dezvoltării cognitive și morale ale elevilor.

Anita E. Woolfolk a realizat o altă clasificare a rolurilor aferente statutului cadrelor didactice:

* de expert în actul de predare-învățare, de transmițător de cunoștințe, dar și de metode și de stiluri educaționale;
* de declanșator și de susținător al interesului pentru învățare al elevilor;
* de lider în clasa de elevi;
* de manager, de persoană care supraveghează, dirijează și organizează activitățile desfășurate în clasă;
* de model sociomoral pentru elevi, de transmițător de valori și de atitudini;
* de profesionist care analizează, studiază și interpretează fenomenele psihosociale din clasă.

Ceea ce se desprinde evident, este faptul că pentru fiecare funcție deținută de către un cadru didactic există o serie de roluri, respectiv de sarcini, pe care trebuie să le îndeplinească și pentru a căror îndeplinire ,,trebuie să implice întreg ansamblul său structural-funcțional de atitudini, aptitudini, competențe, capacități, să lucreze la formarea și dezvoltarea sa personală și profesională".

Un alt set de funcții, foarte importante ale cadrelor didactice sunt cele de conducere, respectiv de: îndrumare, control, conducere, planificare și de evaluare în procesul instructiv-educativ. Expresia unui ansamblu de moduri de comportament manifestate frecvent în conduita fiecărui cadru didactic în aceste ipostaze, este foarte importantă, deoarece țin de expresivitatea acestora la: organizarea activităților în sala de clasă; activitățile de control; sancționarea diverselor conduite ale elevilor; planificarea conținuturilor de predare-învățare; rezolvarea dificultăților apărute în diferite momente în clasă; stimularea și întreținerea interesului pentru învățare al elevilor. Evaluarea progreselor cognitive ale elevilor poate fi considerată, în acest caz, ,,stilul educațional" al profesorului.

Prin stilul educațional al unui profesor de înțelege comportamentul său , sub toate aspectele, în procesul educativ, mai exact, este expresia originalității fiecărui educator (incluzând și părinții elevilor), a modului său aparte de a fi, a culturii sale pedagogice, a unor: concepții, opinii și mentalități.

Tipurile de stiluri educaționale au fost clasificate în mai multe moduri, iar unul dintre acestea este: stil autoritar, stil democratic și stil ,,laissez-faire".

Specialiștii au identificat patru factori care determină eficiența profesorilor în planul conducerii: ,,charisma", ,,ascendența", ,, resursele informative și intelectuale", ,,resursele de putere". Prin corelații stabilite între poziția de autoritate și cea de putere, au fost identificate mai multe tipuri de control exercitate de profesor: autoritar; permisiv; centrat pe modificările de comportament ale elevilor; centrat pe cultivarea unor relații de parteneriat cu elevii; științific, centrat pe aspectele de ordin cognitiv; centrat pe conexiunile școlii cu alte subsisteme sociale.

De-a lungul carierei didactice, profesorii nu pot fi caracterizați de către un anumit stil educațional, deoarece aceste stiluri nu există în stare pură, ci doar combinate și nici nu sunt unele mai avantajoase sau mai eficiente decât altele. Totuși, afirmă faptul că în activitățile educaționale, cel mai potrivit stil este cel care asigură eficiența învățării, stimulând interesul elevilor pentru studiu, generându-le și satisfacția reușitei în învățare. Recomandarea specialiștilor constă în aplicarea stilului democratic, pe durată de timp mai mare, fiind favorabil dezvoltării libere și autonome a elevilor și aplicarea stilului autoritar, când trebuie realizate sarcini în mod rapid. Aceștia certifică faptul că eficiența stilurilor educaționale constă în ,,natura sarcinii și a situației cu care se confruntă" grupul de elevi, ,,de caracteristicile de personalitate ale profesorului și ale elevilor, de vârsta acestora, de natura obiectivelor grupului etc."

Prin prisma finalităților, specialiștii psihopedagogi au subliniat faptul că stilul cel mai potrivit este ,,stilul centrat pe elev", concretizat pe: nevoile, trebuințele și dorințele acestuia, situație în care, profesorul devine:
* ,,pedagog care nu impune informații științifice, idei, opinii, ci care adoptă o manieră nondirectivă, diferențiată, individualizată în realizarea demersului de predare-învățare;
* proiectant, tutore, manager, moderator, organizator, persoană care proiectează, simulează, organizează, orientează, reglează și ameliorează activitatea de cunoaștere desfășurată de elevi;
* mediator al învățării, facilitând legătura dintre cunoaștere și acțiune;
* partener al elevului într-o relație educațională interactivă;
* coordonator, consilier al elevilor în munca lor personală, în orientarea lor legată de utilizarea timpului de lucru, de folosirea optimă a materialelor, a mijloacelor;
* valorizator al schimburilor intelectuale și verbale realizate în cadrul instruirii;
* persoană resursă pentru organizarea și derularea activităților propuse de/pentru elevi;
* transmițător de informații, de atitudini, principii;
* agent, autor și autor în derularea demersurilor educative;
* evaluator, care pune în practică metode, tehnici de evaluare și care încurajează, susține eforturile de învățare ale elevilor".

Cea mai importantă variabilă potrivit căreia promovarea unui stil adecvat în activitatea instructiv-educativ-formativă a unui cadru didactic este personalitatea acestuia, prin ale cărei caracteristici are posibilitatea să-și moduleze comportamentul în diferite situații specifice, eficientizarea lor favorizând dezvoltarea unor competențe multiple și a unor atitudini.

Comisia Europeană a elaborat, în ultimii ani, o serie de documente prin care sistemele educaționale din statele membre să adopte strategii referitoare la învățarea (formarea, educarea) permanentă în cadrul unor programe, cum ar fi: Comenius și eTwinning, din cadrul amplului program ,,Lifelong Learning Programme", în care sunt incluse din anul 2007. Dintre obiectivele pe care aceste strategii ar trebui să le realizeze, fac parte:

1) creșterea calității și a eficienței sistemelor educaționale și de formare profesională în U.E.;
2) facilitarea accesului tuturor cadrelor didactice în sistemele educaționale și de formare profesională;
3) deschiderea sistemelor educaționale și de formare profesională, la nivel european și mondial.

Problema ridicată frecvent în situațiile educaționale mai puțin eficiente a relevat faptul că didactica reprezintă ,,axul central al reformei învățământului românesc", iar situațiile de criză nu reprezintă rezultate ale dotării instituțiilor de învățământ și a organizării procesului instructiv-educativ, ci în desfășurarea proceselor de învățare, care trebuie optimizate. Optimizarea proceselor de învățare poate fi realizată doar de cadre didactice foarte bine pregătite, fapt pentru care se impune o perfecționare și o formare continuă.

Documentele de interes pentru formarea continuă a cadrelor didactice, moderne, din România se găsesc la adresa:
http://administraresite.edu.ro/index.php/legaldocs/c186/?where=summary%20le%202

Dintre acestea, câteva foarte importante sunt:
1. Articolul nr.241 din Legea Educației Naționale. Legea nr.1/2011, se referă la ,,Formarea inițială și continuă. Cariera didactică. Statutul personalului didactic din învățământul preuniversitar".
2. Articolul nr.267 din ducației Naționale. Legea nr.1/2011, se referă la ,,Drepturi și obligații. Statutul personalului didactic din învățământul preuniversitar".
3. Anexa la O.M. Nr.5720/20.10.2009 cuprinde ,,Metodologia formării continue a personalului didactic din învățământul preuniversitar".

Personalitatea cadrelor didactice, moderne, se formează, în mod conștient, prin impunerea ,,ca exigență o permanentă deschidere față de orice este nou", în dezvoltarea carierei lor, prin procese de lungă durată, care încep cu includerea fiecăruia într-un program de formare inițială și se continuă pe parcursul evoluției profesionale și chiar al întregii vieți. Cele două etape de formare și de perfecționare: inițială și continuă, sunt realizate prin efortul asumat de către instituțiile organizatoare și de către cursanți, constând în acumulare de credite/credite transferabile/ore de studiu. În ultimii ani, foarte multe cadre didactice au optat pentru efectuarea de cursuri de perfecționare prin învățământ la distanță (ID) și prin programe eLearning prin internet (cum ar fi: AEL, iTeach, eTwinning ș.a.).

În învățământul modern, procesul didactic a devenit și devine, tot mai centrat pe elev și mai optimizat prin intermediul tehnologiilor moderne și al instrumentelor web 2.0, web 3.0 etc., însă condiția reușitei este aceea că, profesorul modern, trebuie să stăpânească foarte bine didactica, pentru managementul performant al activităților.

Bibliografie:

1. Cucoș, C. (coordinator) - Psihopedagogie pentru examenele de definitivare și grade didactice, Ediția a II-a revăzută și adăugită, Editura Polirom, Iași, 2008;

2. Cucoș, C. (coordinator) - Psihopedagogie pentru examenele de definitivare și grade didactice, Ediția a III-a revăzută și adăugită, Editura Polirom, Iași, 2009;

3. Bontaș, I. - Pedagogie. Tratat, ediția a V-a revăzută și adăugită, Editura BIC ALL, București, 2001;

4. Nicola, I. - Pedagogie. Ediția a II-a îmbunătățită și adăugită, Editura Didactică și Pedagogică, R.A., București, 1994;

5. Popovici, D. - Didactica. Soluții noi la problem controversate, Editura Aramis, București, 2000;

6. Ștefan, M. - Lexicon pedagogic, Editura Aramis, București, 2006;

Surse de documentare și de informare:

1. http://legeaz.net/legea-educatiei-nationale-1-2011/art-241

2. http://legeaz.net/legea-educatiei-nationale-1-2011/art-267

3.http://www.unibuc.ro/n/organizare/biro-perf/docs/2013/mar/20_15_02_05Metodologia_- anexa_OM_5720.pdf

4. http://ro.wikipedia.org/wiki/Pagina_principal%C4%83

5. http://en.wikipedia.org/wiki/Main_Page

# data[].attributes.attachment_link.title
Profesorul modern -competențe, calități și roluri

# data[].attributes.attachment_link.description
Profesorul modern - competențe, calități și roluri Eseu psihopedagogic Teodora Cosma Profundele transformări înnoitoare au avut efecte considerabile asupra științelor educației, implicit a statutului și a rolului cadrelor didactice.

# data[].attributes.body
https://americanenglish.state.gov/resources/strategies-engaging-young-learners

# data[].attributes.attachment_link.description
This webinar, "Strategies for Engaging Young Learners," acknowledges the difficulty in maintaining learner engagement in the Young Learner (YL) classroom. Teachers of YLs need to incorporate activities that are meaningful, engaging, and also entertaining.